16 A. ATTERBERG, METALLEN BERYLLIUMS FÖRENINGAR. 
Guldklorid-Klorberyllium. 
Mellan guldklorid och klorberyllium har författaren erhållit tvenne dubbelsalter, hvil- 
kas sammansättning dock ej hittills med full visshet kunnat bestämmas. Det ena saltet er- 
hölls tillfälligtvis ur en lösning innehållande guldklorid och klorberyllium i förhållandet 
AuCl,:BeCl. Denna lösning hade länge stått öfver svafvelsyra, utan att gifva andra 
kristaller än några af sur guldklorid, men vid beröring stelnade hela lösningen ganska 
snabbt till stora, väl utbildade kristaller, bestående af tetragonala dubbelpyramider, af- 
stympade af starkt utvecklade basiska planpar. Som kristallerna ansågos förorenade af 
sur guldklorid, löstes de ånyo för att omkristalliseras, men det lyckades ej ånyo erhålla 
dem. Då lösningen fullständigt öfvergått till kristaller, så är det troligt, att kristal- 
lerna egde formeln AuCl,.BeCl. 
I stället för föregående salt erhöllos sedan helt andra kristaller i mindre mängd, 
bildande långsträckta rhomboidala taflor med aftrubbade spetsar. Äfven detta salt er- 
hölls ej fritt från sur guldklorid, men för att få någon aning om saltets formel, an- 
ställdes dock en analys, som gaf 49 procent guld och 0,95 procent beryllium, hvilket 
ket ger förhållandet 2,5 LUND Saltet synes således hafva den för gulddubbelsal- 
terna vanliga sammansättningen 2AuCl,.BeClh (oafsedt kristallvattenhalten). Det deli- 
quescerar ej. Ur dess lösning hade små, regelbundet tre- och sex-sidiga taflor (för- 
skjutna oktaedrar) af metalliskt guld afsatt sig. 
Platinaklorid-Klorberyllium. 
är af THOMSON framställd år 1870 och har af honoia erhållit formeln PtC1,.BeC1,.9H:O. 
Andra dubbelklorider af beryllium äro ej hittills framställda. Författaren har 
förgäfves försökt erhålla ett dubbelsalt af klorberyllium och antimonklorid; lösningen 
deraf gaf blott en okristalliserbar syrup. Att erhålla ett dubbelsalt med klorammonium 
lyckades ej heller. AwbzeJew kunde ej erhålla något dubbelsalt med klorkalium, och 
DEBRAY försökte förgäfves på torra vägen erhålla en förening med klornatrium. 
Brom- och Jodberyllium 
äro af WÖHLER och DeEBRAY erhållna i vattenfritt tillstånd genom direkt förening af be- 
ryllium med brom eller jod. Ur en lösning af berylljord uti bromvätesyra skall (en- 
ligt GRAHAM ÖTtO's Lehrbuch Aufl. IV) BertnEMmoTt erhållit kristaller, hvilket ej lycka 
des författaren. 
Fluorberyllium 
kunde af BerzEuius ej erhållas i kristalliserad form, undersöktes något af BERZELIUS. 
Ur dess lösning fäller ammoniak enligt GiBBS hydrat, enligt KrtATzZo deremot en basisk 
fluorid, hvilket sednare författaren funnit bekräftadt. Detta basiska salt säges af KLATzo 
vid uttvättning lösa sig ej obetydligt, hvilket tydligen beror på en sönderdelning af 
saltet 1 olösligt NK och löslig fluorid och kan förhindras genom tillsats af ammo- 
niak, Syåfycla mon eller dy likt till tvättvattnet. ; 
Bättre än fluorberyllium sjelf äro dess dubbelsalter undersökta. Kalidubbelsaltet 
2KF1. BeFl; framställdes och analyserades först af AWDEJEW, sedan af GiBBS. KLATZO 
