KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. l2. ' N:O 5. 2 
I procent. 101 2), Beräknadt. 
Berylljord.4t. os. 11,86 Ger 11,83 
SORAN ba ere 39,60 — 39,67 
Vid 100? förlorar saltet 6 molekyler vatten (beräknadt 16,90, funnet 16,76). 
Perjodatets lösning i öfverjodsyra smakar ej sött såsom andra berylliumsalter, 
utan kärft, adstringerande, likt pilbark. Ur moderluten efter saltet erhöllos täta grupper 
af kristallblad, då densamma uppnått syrupskonsistens, och derefter eller samtidigt fina 
kristallnålar. Dessa produkter kunde ej i tillräcklig mängd erhållas, för att kunna under- 
kastas närmare undersökning, men utgöras säkerligen af ett surare perjodat, som således 
blott ur starkt sur lösning utkristalliserar. 
B. Be;.0s.2J02 + 13.0 eller 
Bes.Os 
RT + 11H;0O 
Lika sammansatt salt som föregående, men med annan vattenhalt; erhölls då 
moderluten efter det föregående saltet tillsattes till en lösning af tvåbasiskt beryllium- 
sulfat, hvilket skedde i afsigt att erhålla ett basiskt perjodat. En betydlig, flockig 
fällning af säkerligen basiskt perjodat uppstod först, hvilken dock löste sig vid vidare 
tillsats af perjodatlösningen, och ur den så erhållna vätskan afsatte sig vid hvila saltet 
i mängd som ett tungt, kornigt kristalliniskt pulver, i vatten olösligt. Det analyse- 
rades efter utpressning mellan papper. 
Analys 1): 0,8832 gr. gåfvo vid glödgning 0,0992 gr. berylljord. 
Analys 2): 0,6667 gr. gåfvo efter reduktion med svafvelsyrlighetslösning 0,:583 gr. 
jodsilfver, motsvarande 0,2481 gr. jod. 
I procent. Funnet. Beräknadt. 
Berylljörd Ng MSILYADE MIA 523 11,14 
Jour BAN FYR VARE vs TOLEERA SUL 37,59 
Vid 100? afger saltet 8 molekyler vatten (funnet 21,27 4, beräknadt 21,34 4), hvar- 
före både detta och föregående salt vid 100? lemna ett salt med blott 3 molekyler vatten. 
Öfverjodsyrans stora benägenhet, att med berylljorden gifva trebasiskt salt, ger 
ett nytt bevis för åsigten, att öfverjodsyran är en normalt trebasisk syra, för hvilken 
åsigt de af TerRE år 1869 framställda trebasiska alkalisalterna äro de starkaste stöden. 
Beryllium-sulfat 
Be.03505 str 4H5O. 
Öfver detta salt finnas utförliga uppgifter af flera författare, nemligen VAUQUELIN, 
KLAPROTH, BERZELIUS, ÅWDEJEW, WEEREN, DEBRAY, KLATZO och MARIGNAC. Analyser å 
saltet äro gjorda af AWwbEJEW och Krartzo. TorsöE har kristallografiskt bestämt det. 
Sulfatet kristalliserar lättast ur sur lösning, svårare ur neutral, fälles ur sin lös- 
ning vid tillsats af svafvelsyra eller alkohol. Kristallerna äro qvadratiska dubbelpyra- 
mider, ofta med afstympade sidohörn; i aggregater visa kristallerna vanligen blott sido- 
kanterne. Saltet smälter i sitt kristallvatten vid hastig upphettning, men vid torkning 
vid 100? afger det vatten, utan att dervid eller sedan i högre temperatur smälta. Re- 
