22 A. ATTERBERG, METALLEN BERYLLIUMS FÖRENINGAR. 
dan vid ihållande rödglödgning afger saltet fullständigt sin svafvelsyra, hastigare dock 
vid hvitglödgning. Följande bestämningar utfördes å saltet: . 
2,61470 gram torkades vid 100? till dess konstant vigt erhållits; hade då förlorat i 
vigt 0,5356 gr. 
1,2500 gr. upphettades vid 150? till konstant vigt; hade då förlorat 0,3780 gr. vatten. 
Vid 180” började än mer vatten bortgå; vid stark upphettning, dock ej till glödgning, 
var vigtsförlusten 0,5035 gr.; allt vatten hade då bortgått. Efter hvitglödgning erhölls 
en återstod af 0,1773 gr. berylljord. 
I procent uttryckta, äro resultaten af dessa bestämningar följande: 
Beräknadt 
Vatten bortgående vid 1007... NER 20,23 för 20 20,32. 
Vatten bortgående vid 150855 RRD 20,24 för 3ELO: 307 
SAmtiigt VALE Eero AA IAS SNES 40,28 för 4H.O 40,63. 
Glödgningsåterstod............... Ara rt SER 14,20 för. BeQOrEHADS 
WEEREN hade uppgifvit att saltet vid 100? förlorar 13 af sin vattenhalt; KrATzo 
angaf förlusten vid 1007 till 23 4 och vid 150” till 32 4. Af ofvanstående bestäm- 
ningar synes åter, att saltet vid 100” förlorar jemnt hälften af kristallvattnet och vid 
150” ytterligare en fjerdedel. Kristallvattnets förhållande är af vigt i och för bedöman- 
det af de basiska salternas sammansättning. 
KrLArzo har framställt och analyserat ett annat vattenhaltigare sulfat af formeln 
Be.O..SO, + 7H.O. MariGnNac erhöll det äfven tillfälligtvis. Författaren har likaledes 
en gång fått det, vid förarbetning af orena berylljordsrester. Utaf de omständigheter, 
under hvilka Krarzo och författaren erhållit detsamma, synes det som, om närvaron af 
andra salter i lösningen vore nödvändigt vilkor för detsammas bildande. | 
KraArtzo uppgifver sig hafva erhållit beryllium-sulfat sammankristalliserande med | 
samtliga zinkgruppens sulfater och anför analyser på en mängd sådana salter, inne- 
hållande två metaller samtidigt. MARIGNAcC lyckades emellertid ej, vid repeterandet af 
KraTtzos försök på jern- och koppar-sulfat, erhålla några isomorfa blandningar. För- 
fattaren har äfven gjort några försök 1 denna väg, hvilka dock, enär MARIGNAC'S ar- 
bete då än ej utkommit, råkade blifva just öfver samma metaller som MARIGNAC be- 
gagnat. Ur en lösning af lika equivalenter kopparsulfat och berylliumsulfat erhöllos i 
fyra efter hvarandra följande kristallisationer stora kristaller af nästan aldeles beryl- 
liumfritt kopparsulfat, och ofvanpå dessa aldeles färglösa kristaller af berylliumsulfat, 
som visade blott spår af koppar. Aldeles samma förhållande iakttogs i en lösning af 
lika equivalenter jern- och berylliumsulfat, hvarur äfven väl utbildade kristaller erhöllos. 
Dessutom gjorde författaren försök med en lösning innehållande mangansulfat med be- 
rylliumsulfat, men här blef resultatet ej fullt afgörande. Visserligen erhöllos samtidigt 
rosenröda kristaller i mangansaltets form och färglösa kristaller i berylliumsulfatets 
form, men de förra kristallerna innehöllo något beryllium, de sednare ej obetydligt af 
mangan. Kristallerna voro dock ej så väl utvecklade som i de föregående försöken, 
hvarföre detta försök bör repeteras. Författaren har för afsigt att äfven i afseende på de 
andra metallsulfaterna repetera KLATZoO's experimenter, för att afgöra, om KLrATzZo's salte 
verkligen, såsom nu synes antagligt, böra utdömmas. 
