34 A. ATTERBERG, METALLEN BERYLLIUMS FÖRENINGAR. 
ningar, hvilka dock synas bekräfta ScHErFErs formel. Pyrofosfatets utfällningsförhål- 
landen äro egendomliga. Vid tillsats af natriumpyrofosfat till en lösning af beryllium- 
sulfat erhålles nemligen ej fällning, förrän ungefär tre fjerdedelar af den motsvarande 
mängden pyrofosfat blifvit tillsatt. Den uppträder då först som en svag grumling, 
som läten vidare tillsats af natriumpyrofosfat) hastigt ökas och slutligen fyller vätskan 
med en geléartad fällning. Förklaringen öfver detta förhållande får här liksom vid 
flera avidva dylika fall sökas i Pildaddet af tvåbasiskt berylliumsulfat och fri svafvel-- 
syra, hvars närvaro åstadkommer, att berylliumpyrofosfatet ej kan utfalla, förrän all 
svafvelsyra genom vidare tillsats af natriumpyrofosfat blifvit bunden. En annan egen- 
domlighet hos pyrofosfatet är den, att vid uttvättning lösas till en lösning, hvari svaf- 
velammonium ej angifver någon berylljordshalt (klorbarium ger deri fällning). Pyro- 
fosfatet löser sig i natriumpyrofosfat. 
Om Beryllium-fosfit och -hypofosfit har RosE år 1827 lemnat några notiser; lika- 
ledes BerzELnius i sin Lehrbuch (V Aufl.) om Beryllium-arsenat och år 1831 i Poggen- 
dorfs Annaler (B. 22) om Beryllium-vanadat. Berylliumtrimetafosfat sökte författaren 
förgäfves erhålla kristalliseradt ur en genom dubbelsönderdelning af bariumtrimetafos- 
fat beredd lösning deraf. 
Sulfosalter af beryllium. 
Om sådana har BeErzeuus vid sina undersökningar öfver sulfosalterna år 1826 
och 1827 lemnat några uppgifter. Författaren har vid försök att skilja molybdensyra 
från berylljord med svafvelammonium, erhållit ett till färgen svart, basiskt beryllium- 
sulfomolybdat, som af svafvelammonium ej sönderdelades. Det oxiderades lätt i luften. 
Beryllium-formiat 
erhålles först vid koncentrering till konsistens af tjock syrup af dess lösning, och då 
blott i otydliga kristaller, som efter utpressning fortfarande luktade af myrsyra. 
analyserades ej. 
Beryllium-acetat 
synes vara okristalliserbart. Kan enligt ÖRDWAY göras ända till sexbasiskt i vatten- 
lösning. 
Om Beryllium-valerianat och -pyrotartrat finnas uppgifter af TROMMSDOREF och 
ARPPE anförda i GmMELINS Chemie. Af det sednare sägas både surt och neutralt salt 
existera. Berylliumbenzoat har författaren funnit vara olösligt, ty ammoniumbenzoat 
fäller neutralt berylliumsulfat. 
Beryllium-oxalat 
uppgifves af VAUQUELIN och DeEBRAY ej vara kristalliserbart. Författaren erhöll doch 
ur den öfver svafvelsyra till en nästan fast syrup öfvergångna lösningen en af otydliga 
kristaller bestående massa, som dock ej kunde fullständigt befrias från vidhängande sy- 
rup, hvarföre ingen analys derå kunde utföras. 7 
