4 G. EISEN, ETT BIDRAG TILL APPENDICULARIORNAS ANATOMI. 
sig således långt framom munöppningen. Då djuret simmar i sitt slemhölje, rör det sig 
ej med kroppen uppåt och framåt, utan, tvärtom, med kroppen nedåt och nacksidan 
framåt, således på sätt och vis baklänges; i hvila är stjerten ställd i vertikal, i rörelse 
mellan vertikal och horizontal riktning, dock med den flata sidan ständigt horizontal i för- 
hållande till kroppen. 
GELE-HÖEJET. 
Såsom djuret här ofvan är beskrifvet förekommer det ej i naturligt tillstånd, utan 
är då försedt med, eller fästadt vid ett geléartadt hölje, fig. 1—5, på hvilket det sväfvar 
fram i vattnet. Dylika slemhöljen eller »hus» hafva först blifvit beskrifna af MERrRTENS, 
ALLMAN och Moss, ehuru mer eller mindre fullständigt, hvilket ej är att undra öfver, 
då de äro af en ytterlig tunnhet och genomskinlighet, och för öfrigt i hög grad svåra 
att förstå. 
Mångfaldiga gånger större än djurets, kropp, af en ärtas storlek, utgöres hos 
Vexillaria speciosa höljet af en dubbel säck, en yttre och en inre. Den yttre, i det 
närmaste klotrund, synes endast vara en fortsättning af den inre, med hvilken den 
sammanhänger. Den är äfven mycket tunnare än denna, och utan struktur. Den inre 
säcken är delad eller rättare vikt i två med hvarandra sammanhängande ihåliga delar, 
en högra och en venstra, ab, a'b', hvardera åter för sig vikt i tvenne andra, en främre 
och en bakre, a,b, a'b. 
De bägge säckhalfvorna (den högra och den venstra) äro med hvarandra i det 
närmaste parallela, med undantag af deras främre och större delar eller vingar, hvilka 
divergera utåt, hvardera för sig sadelformade, med den konkava sidan vänd nedåt, fig. 3, 4, 
och med de inre och nedre kanterna sammanhängande med hvarandra, och der bildande 
en längsgående fördjupning; äfven de båda ytterkanterna sammanhänga med hvarandra. 
Hela denna krans, som sålunda bildas af dessa vingar, är inuti ihålig, baktill öppen, 
och kan, genom att vidga och hopdraga sig, fyllas med vatten, hvilket direkte strömmar 
till djurets mun. Sedda ofvanifrån få de bägge främre vingarne utseendet af utåt diver- 
gerande koner, i spetsen försedda med en öppning. Från sidan, fig. 2, synas de åter 
såsom tvenne fjärilvingar, genom radierande fåror eller septa vackert solfjäderlikt strierade. 
De bakre vingarne, b, b' äro utan all struktur, utan fåror eller lamell-lika inskärningar. 
Äfven de sammanhänga med den undre kanten och bilda en inåt gående trattlik tub, 
som står i förbindelse med de bägge främre vingarnes ihålighet. Genom denna tratt 
synes vatten inströmma i huset, och genom dess intagande och uttömmande uppstår 
en pulserande rörelse. Den af de främre vingarne bildade tratten synes ej med den 
bakre stå i någon förbindelse, utan tyckes sluta blindt inåt. Svårigheten att rätt ob- 
servera huset än ganska stor, hvarför jag ej med säkerhet kan afgöra något härom. 
De bakre vingarne visa hvardera en uppåt böjd flik, hvilken synes hvitare än det öfriga 
huset. Den yttre säcken är troligen bakåt öppen, för att insläppa vatten, och för att 
tillåta svansen att fritt verka vid husets framdrifvande. Jag har dock ej kunnat teckna 
det så på figuren, emedan jag ej fullständigt kunnat observera förhållandet. Båda 
säckarne äro nämligen, som nämdt är, af en ytterlig tunnhet, och förvilla lätt genom 
sin imvecklade skapnad och sin genomskinlighet. 
ki 
K 
