18 MARTIX RAMSTRÖM, OM CORPORA STRIATAS OCH THALAMI FUNKTION. 



lami, are the viceregents of one and the same cerebrum, each having assigned 



to it its peculiar province»; I, N:o 494 och 495.] 



De rörelser, som sålunda kom me till stånd på grund af impulser från Corpora 

 striata, vore en hel del komplicerade automatiska och rane-rörelser. Innan dessa rörel- 

 ser ännu blifvit inöfvade, måste hjärnan (hjärnbarken) själf i detalj dirigera dem; 

 de vore sålunda på detta stadium voluntära. Men, såsom erfarenheten lärer, kunde 

 dessa i början voluntära rörelser småningom genom öfning blifva fullkomligt auto- 

 matiska, d. ä. rörelsen utfördes liksom af sig själf. Och detta förklarar Swedenbokg 

 så, att vid inöfningen Corpora striata jämte Thalami optici öfvertaga funktionen att 

 gifva impulserna till dessa rörelser. (»In this case the striated bodies can initiate 

 motions which at first originated with the cerebrum and were voluntary ; for it is a 

 well-known fact that voluntary acts by daily habit become spontaneous, or that habit 

 is like second nature»; I, N:o 941.) 



Med många exempel förtydligar Swedenborg detta. Man kan t. ex. af gammal 

 vana gå en väg, som man en gång lärt sig, utan att man behöfver ägna ens en 

 tanke åt vägen eller gåendet. 



(»Experience also declares this. The feet with all their articulations and 

 muscles are taught at last to walk as of themselves on a road that has once been 

 pointed out to them, the cerebrum being unconscious of it at the time»; I, N:o 941.) 



Gester, minspel, tonfall etc. äro andra sådana exempel. Alla dessa rörelser och 

 åtbörder med vår kropp jämte dem åtföljande medrörelser, som i början måst inöfvas 

 ofta med mycket tankearbete, de låta sedermera ganska lätt afpassa sig, liksom af 

 sig själf va, efter den tanke eller känsla, som skall uttryckas. 



(»The arms learn how to fold and throw themselves about in agreement with 

 each gesture of the body; and every least muscle of the body knows how to acco- 

 modate itself to the ideas of the mind, and to oratorical effect and gesture. Mimics, 

 actors, gesticulators, nay, even flatterers, learn how to dispose and actuate the single 

 motory fibres of the body at a given signal from the cerebrum, so that the couii- 

 tenance, the voice, the gestures, all conspire in expressing one thing in a natural 

 manner»; I, N:o 941.) 



Talet med dess olika språkljud och uttryckssätt, i synnerhet vid talandet af j ram- 

 mande språk, är också ett eklatant exempel af hithörande slag: genom öfning kan 

 man ju lära sig uttala och använda alla dessa mångskiftande ljud och uttryck utan 

 att slutligen ägna en tanke åt huru tunga. Läppar, svalg och strupe etc. härvid måste 

 tillpassa sig. 



(»TIm- mind of its own accord, and by usage alone, flows iuto fche expressions 

 of the various languages, and is not conscious at all in what manner the tongue, 

 the lips, the throat, the larynx and windpipe apply themselves»; I, N:o 941.) 



Spelandet af instrument är också ett exempel, som Swedenborg i detta sam- 

 manhang anför. Han erinrat om, huru man under spelet låter fingrarna glida öfvei 

 Bträngarna utan att man alls tänker på de rörelser, man därvid utför. 



( The finger wanders över the chords, and Btrikes the Lyre, fche cerebrum itself 

 not knowing anything about it ; I, N:o 941.) 



