26 MARTIN RAMSTRÖM, OM CORPORA STRIATA'S OCH THALAMI FUNKTION. 



anatomiens och experimentella fysiologiens områden. Tiden tillåter mig dock endast 

 att denna gång göra en början, hvilken för den skull ingalunda gör anspråk på någon 

 fullständighet. Jag börjar med en jämförande anatomisk öfversikt och granskning. 



Den fylogenetiska utvecklingen af hjärnan ger vid handen, att hjärnstammen 

 och dess ganglier (liksom ock förlängda märgen och ryggmärgen) skynda före stor- 

 hjärnans Pallium i utveckling. Sålunda finnas redan hos Cydostomi (särskildt Pe- 

 tromyzon) ganska mäktiga basala ganglieanhopn ingår, inlagrade i den ventrala delen 

 af framhjärnan, och äfvenså äro midthjärnan och förlängda märgen ganska starkt 

 utvecklade, delvis likaså ryggmärgen, medan takdelen af framhjärnan ännu mestadels 

 utgöres af blott ett tunt ependymcellslager. Och liknande förhållande möter oss 

 också hos fiskarna, särskildt benfiskarna, äfvensom i det stora hela hos amfibierna. 

 Först hos reptilerna börjar den utveckling af verklig grå hjärnbarksubstans i Pallium. 

 som sedermera hos däggdjuren når sådana höga grader af utbildning, att därigenom 

 hjärnans form och särskildt förhållandet mellan hjärnstammen och Pallium högst vä- 

 sentligt omgestaltas. 



Jfr Fig. 5, som visar en serie schematiska sagittalsnitt genom hjärnor af Ben- 

 fisk, Broskfisk, Amfibie, Reptil, Fågel och Däggdjur, komponerad af figurer ur Enix- 

 ger's: Nerv. Zentralorg., II. Se ock Fig. 6: Hjärna af Benfisk. 



Klart är, att dessa omgestaltningar måste medföra vissa funktionsolikheter. Och 

 det kan därför låta tänka sig, att man genom aktgif vande på dessa anatomiska 

 och fysiologiska förändringar och öfriga kända förhållanden skulle kunna få en an- 

 tydan om betydelsen af de hjärndelar, hvilkas funktion ännu är obekant, och sär- 

 skildt i nu föreliggande fall huru S\vedenborg's tolkning af Corpora striata's och 

 Thalami funktioner öfverensstämmer med numera kända förhållanden. 



I. Fiskar och AmflMer. 



Striatnm och Epistriatum med förbindelser. 



Hos fiskarna är, som sagdt, hjärnstammen med dess gauglier i förhållande till 

 Pallium starkt utvecklad På sagittala eller frontala snitt genom framhjärnan finner 

 inan sålunda i basala väggen en, resp. två, starka prominenser, skjutande in i hjärn- 

 håligheten och till stor del uppfyllande densamma. Dessa äro de här synnerligen 

 kraftigt utvecklade Corpora striata*. I motsats härtill visar si<: Pallium föga ut- 

 bildad, ja består hos benfiskarna och ganoiderna endast af en epitelmembran med 

 ett enda ependymcellslager. 



(Se t. ex. fig. 227 i L. E!dikgeb's Vbrlesungen iiberden Bau der nervösen Zen- 

 tralorgane, L908, II. sid. 254, här återgifven såsom Fig. (>.) 



Corpora striata hälla en stor mängd celler, dels mycket stora spolformiga, dels 

 mindre och polygonala. De stora cellerna ligga mest i centrum, de mindre äter i 

 periferien och i främre och bakre delarna af gangliet, men på det hela äro oellerna 



