34 MARTIN RAMSTRÖM, OM CORPORA STRTATA's OCH THALAMI FUNKTION. 



Med detta viktiga organ för koordination och muskeltonus och (med sannolik- 

 het) jämvikt står Thalamus i förbindelse genom ett fint knippe trådar: Tractus cere- 

 bello-thalamicus, som (enligt Goldstein) springer upp i Nucl. dorsalis thalami och 

 beger sig till Cerebellum; men därjämte sänder Cerebellum till Thalamus en mängd 

 trådar hörande till den ofvan nämnda Tractus cerebello-itgmentalis, i det främsta af- 

 delningen af densamma instrålar dels korsad i Nucl. ruber tegmenti, dels okorsad i 

 kaudala delen af Thalamus. (Se Goldstein: Vorderhirn und Zwischenhirn einiger 

 Knochenfische, A. f. m. A., 1905, sid. 181, 187.) 



Att dessa cerebellära förbindelser måste vara af stor betydelse för Thalami 

 funktion, inses lätt. 



4: o. Thalamus står vidare i förbindelse med förlängda märgen. Som bekant 

 utmärker sig denna hjärndel genom sin starka utveckling af nervkärnor, såväl so- 

 matiska som ock framför allt viscerala, och i synnerhet viscero-sensibla, hvilka genom 

 rikliga associationsbanor och kommissurer äro gruppvis förbundna med hvarandra till 

 olika afdelningar, som äro ägnade att utlösa och reglera hvar sina ändamålsenliga 

 rörelsekomplexer, såsom respiration, cirkulation, nutrition etc. Dessa olika centra 

 stå härvid å ena sidan i förbindelse med de receptoriska hjärnnerverna, å den andra 

 iiud de bulbära och spinala rörelseapparaterna. 



Men äfven med Thalamus (liksom Hypothalamus) stå dessa för lifvets uppe- 

 hållande så viktiga centra i samband. Som sensibel, till Thalamus ledande, bana 

 märkas sålunda »Fibrce bulbo-thalamicai», som utgöra en del af den starka Tractus 

 spino- et bulbo-thalamicus i lemnisken. Detta mäktiga stråk tager sin början i de 

 spinala baksträngskärnorna (Nucl. funic. dorsales), som ligga tätt anslutna till bak- 

 hornets mediala kant just på gränsen mellan ryggmärgen och Oblongata; det fort- 

 sätter upp i Oblongata och upptager här tillskott, hvilkas förhållande man dock ännu 

 ej lyckats fullt klargöra; (hos somliga djur, t. ex. fågel och däggdjur, är dock en för- 

 bindelse mellan åtminstone V-kärnan och Thalamus påvisbar); slutligen upplöser det 

 sig i Thalamus, såsom Goldstein påvisat, i dess dorsala (största delen) och ventrala 

 kärnor (se Goldstein: »V.-hirn und Zw.-hirn einiger Knochenfische», sid. 182 och 

 Fig. 8, här återgifven såsom Fig. 7, a), dessa kärnor, som för den skull af EDINQEB 

 blifvit kallade: 'Thalami spino-bulbära kärnor». (Se Edinger: N. Z., II, sid. 218.) 

 En del af detta trådknippe upplöser sig ock i Hypothalamus. Såsom bekant kallas 

 knippet stundom »Thalamuslemnisken». — Som motorisk bana åter märkes Fasci- 

 culua longitudivalia dorsalis, byars mest frontala st rak till en del taga sitt ursprung 

 i en mycket storcellig kärna, som ligger framför Oculomotorius-kärnorna i kaudala 

 delen af Thalamus, »Nucleus funic. long. dors.», till en annan del taga sitt ursprung 

 i de »mediala partierna af Thalamus* (Goldstein: o. a. a. sid. 209). De bada sidornas 

 Nuclei funic. long. dors. stå i förbindelse med hvarandra genom fibrer, som korsa 

 hvarandra i Commissura posterior. (GOLDSTEIN, B. 208.) Andra fibrer lian samma 

 kärnor bilda en Decussatio funic. long. dors.» i bakre; delen af Thalamus. (Gold- 

 stein, s. 209 och Tafe] XII, Fig. s och 9 därsammastädes.) Bakre längsknippel 

 fortsätter sedan såsom förut antydts genom midthjärnan och Oblongata, hos nästan 

 alla rertebrater liggande på samma stidle bredvid medellinjen strax under det cen- 



