42 MARTIN RAMSTRÖM, OM CORPORA STRIATA^S OCH THALAMI FUNKTION. 



intrycken utlösa sina vissa rörelser, hvilka dock ofta kunna blifva af mycket kom- 

 plicerad natur. På grund af sina tämligen väl utvecklade oralsinnes-, lukt- och syn- 

 apparater med tillhörande reflexorgan reagera de ofta för intryck på dessa sinnen 

 med synnerligen kombinerade och ändamålsenliga rörelser. Och dessa intryck synas 

 äfven kunna stanna i deras receptoriuin en kortare tid, så att fiskarna kunna vänjas 

 in i vissa vanor eller visa en viss urskillning såsom beträffande föda, beträffande fara 

 etc. Någon verklig förmåga af association af minnesbilder kan dock ej förmärkas. 

 Alla rörelser synas bero på reflex eller ock instinkt. 



Detta omdöme om nervsystemets verksamhet gäller äfven amfibierna. I af- 

 seende på det centrala nervsystemets byggnad komma de ju i stort sedt på ungefär 

 samma nivå som fiskarna. Äfven hos dem är dorsala delen af framhjärnan föga 

 utvecklad i förhållande till den basala med dess ganglieanhopningar. Pallium saknar 

 äfven hos amfibierna egentlig bark (med undantag af ett litet dorso-medialt område); 

 dess vägg har dock f. ö. hjärnsubstansens karaktär, fast cellerna äro föga utvecklade 

 och ligga mer spridda; ett lager grå substans bekläder den mot centrala hålrummet. 

 Fortfarande äro midthjärnan, med sin stora Corpus opticum, Medulla oblongata och 

 ryggmärgen jämförelsevis starkt utvecklade. Särskildt visar den senare nu tydliga 

 intumescenser på utträdesställena för de båda stora extremitetparens nervplexus. 

 Lillhjärnan är som bekant hos amfibierna mycket obetydlig. (Se f. ö. Fig. 5). Den 

 verksamhet amfibierna utföra är också af reflektorisk art. Snabbt och säkert sätter 

 den in, när retmedlet verkar på deras sinnesapparater, och upphör, när detta upphör. 

 Någon egentlig associations- eller minnes-förmåga synes icke heller amfibierna besitta. 

 Edinger beskrifver också på grund af en mängd noggranna iakttagelser alla dessa 

 djurens, fiskarnas och amfibiernas, nervsystem och dess verksamhet sålunda: »Durch 

 sorgsame Beobachtung und durch Enquéten bei Beobachtern habe ich crmittelt, dass 

 die rindenlosen Fische und die Amfibien, welche ja nur Spuren einer Kinde 

 besitzen, fur inre Handlungen vollkommen von voraus festgelegten Reizen abhängen. 

 Auf den gleichen Reiz erfolgt immer die gleiche Bewegung. Neue Bewegungen wer- 

 den nie geschaffen, aber es können in geringem Grade die ererbten Bewegungen 

 an neue Reize gekniipft werden.» (Se Edinger: Yorlesungen iiber d. . . . nervösen 

 Xentralorgane, T, 1911, sid. 506.) Och såsom ett exempel på huru ändamålsenliga 

 dessa reflexrörelser kunna vara, ja till synes noga beräknade, kan erinras om det 

 kända fysiologiska experimentet med den decapiterade(l) grodan, på hvars hud man 

 applicerar något hudretande medel, t. ex. ett med ättiksyra Euktadl papper. Appli- 

 ceras detta pa buklmden, börjar grodan krafsa med fram- och bakfötterna på det 

 retade stället, tills retmedlet aflägsnats. Appliceras nu papperet på grodans rygg. 

 upprep.i extreiniteterna samma procedur på del nya retningsstället och aflägsna ret- 

 tuedlei med en sådan precision, som vore rörelserna myckel noga beräknade och 

 öfvervägda. Detta och andra exempel visa, hvilken hög grad af utveckling och 

 själfständighel äfven denna rent reflektoriska verksamhet hos dessa djur kan uppnå. 



