KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 49. NIO 9. 15 



hålla de dels trådar, som hafva sitt ursprung i Striatum, dels sådana, som uppspringa 

 i Thalamus, och Striatum-trådarna taga härvid hos fåglarna, såsom degenerations- 

 preparat visa, sitt ursprung från alla afdelningarna af Striatum-komplexet, liksom 

 ock Thalamustrådarna sannolikt sända sina ändförgreningar till alla afdelningarna, 

 men i synnerhet eller åtminstone till Hyperstriatum. Nästan alla trådknippena leda 

 både till och från Striatum, resp. Thalamus. De träda fram på hjärnbasen på ven- 

 trala sidan af Mesostriatum och bilda här jämte andra trådar den mäktiga Pedun- 

 culus eller Brachium cerebri. (Se nedan.) 



2:o. Men jämte dessa knippen finnes ännu ett knippe Striatum-trådar, som 

 kommer från Mesostriatum och Ektostriatum och också löper fram genom Brachium, 

 men som kan följas ända ned till miclthjärnan, där dess trådar förse »die Basis des 

 tectalen Graues bis in die Trochlearisgegenden» (Edinger, Vorlesungen, 1908, II, 

 s. 286 och 292). Detta knippe kallas därför »Tractus strio-mesencephalicus» . Det leder 

 blott från Striatum. Det har ett förlopp, som alldeles liknar »Tractus occipito-mes- 

 encephalicus» (se nedan). Se Fig. 9 c, som är en reproduktion af fig. 250 i Edin- 

 ger^ N. Z., II, 1908. 



3:o. Slutligen sälla sig till dessa Striatum-trådar i Brachium cerebri, äfven ett 

 knippe från Lobus parolfactorius, hvilken intimt sammanhänger med främre ändan 

 af Mesostriatum. Det leder ända ned till Oblongata och är, såsom Wallenberg 

 visat, dubbelledande och kallas därför »Tractus bulb o- f rontalis» och »fronto-bulbaris» 

 (tjänar troligen oralsinnet, tuggakten). 



b. Bark-strålningen. 



Men till detta hos fåglarna så högt utvecklade trådsystem från Striatum sällar 

 sig, som sagdt, ännu ett, nämligen strålningen från hjärnbarken. Dennas trådar blanda 

 sig härvid i Striatum så intimt med gangliets egna trådar, att de båda slagen trådar 

 sedan slutligen icke kunna skiljas från hvarandra. »Strålningen är mycket olika starkt 

 utvecklad hos olika högt stående fåglar, men alltid förblir den dock svagare än 

 Striatum-strålningen. I denna strålning från barken deltaga nästan alla barkområden. 



l:o. I frontahnärgen märkes sålunda, åtminstone hos högre stående fåglar 

 (såsom korp-, sparf- och sångfåglar och i synnerhet gäss och papegojor), ett kraftigt 

 trådknippe, som tränger in i frontaldelen af Mesostriatum, afdelande denna i en me- 

 dia] och en lateral del. Och som degenerationspreparat visa, att trådar i frontala 

 märgfältet degenerera vid läsion af Thalamus, kallas detta stråk: »Tractus ihalamo- 

 f rontalis»; men trådar i detsamma degenerera ock vid skada å frontalbarken, hvarför 

 banan sålunda har ursprung från båda hållen. 



2:o. Pari etalbar ken mottager likaså, såsom degenerationsexperiment visa, trådar 

 från Thalamus och utsända jämväl sådana till mellanhjärnsganglierna; banan, som 

 trådarna bilda, kallas »Tractus ihalamo-iparietalis» . Äfven denna är mycket olika 

 starkt utvecklad hos olika fåglar. Trådarna bilda här först ett lager, en »Capsula 

 externa», på öfre ytan af Hyperstriatum, innan de intränga i densamma, stråla sedan 

 ned genom gangliet som fina strimmor eller stråk blandande sig med gangliets egna 



