48 MARTIN RAMSTRÖM, OM CORPORA STRIATa's OCH THALAMI FUNKTION*. 



mot förhåller sig med den hos många benfiskar påvisade Tr. tubero-thalamic-us, synes 

 ej vara utredt, men trådar och kärnor äro ock i detta parti mycket svåra att klart 

 isolera. 



Voro de nu granskade hjärndelarna mycket klent utvecklade, somliga nästan 

 rudimentära, och därför deras banor i förhallande därtill, är den nu följande Tectum- 

 apparaten däremot hos fåglarna enormt utvecklad. 



Tectum-apparaten är ju hos fåglarna så starkt utvecklad, att den till och med 

 sväller ut öfver mellanhjärnans sidoytor, och äfven till sin inre struktur är den högt 

 utdifferentierad. Dess afferenta Tractus opticus-andel är fortfarande nwcket stor, 

 och Stilus corporis geniculati har i samband med Geniculati högre utdifferentiering 

 hos fåglarna betydligt ökat i volym. Dess afferenta spino-tectala och bulbo-tectala 

 banor äro ock, såsom Wallenberg's undersökningar på fåglar visat, högst betydande. 

 Dess efferenta praedorsala knippe och öfriga tecto-bulbära och tecto-spinala fiberstia k. 

 som finnas hos alla vertebrater, äro ock hos fåglarna särskildt mäktiga. I likhet 

 med förhållandet hos fiskarna står detta mäktiga reflexorgan äfven i förbindelse med 

 lillhjärnan genom Tr. tecto-cerebellares, och experiment på fåglar, instick i Tectuin, 

 ha visat, att denna bana då degenererar i riktning mot lillhjärnan. Hos fåglarna ha 

 dessutom påvisats ännu en bana, som är förbunden med Tectum, nämligen Tr. isth- 

 mo-teclalis, hvilken troligen jämte Ganglion isthmi och Tr. isthmo-opticus förmedlar 

 någon synreflex (enligt Wallenberg: »reguliert vielleicht die Empfindlichkeit der 

 Retina fiir Sehreize»). Detta känsliga reflexorgan, Tectum, har ock nu tiädt i för- 

 bindelse med hjärnbarken, genom den ofvan nämnda Tr. occipito-mesencephalicus, 

 som på degenerativ väg kunnat följas till det subtectala grå, hvarifrån dess trådar 

 sedan intränga i Tectum. Under sitt förlopp i Brachium blandas den, såsom ofvan 

 sagts, med trådar från Siriatum, Tractus slrio-mesencephalicus, som också instråla i 

 »die Basis des tectalen Graues»; och tätt under den ansluter sig därtill den likaledes 

 förut nämnda Tr. septo-mesencephalicus, som förenar barken i f ramhjärnans septum- 

 område med (förutom Nuclei fasciculi septi, äfven) Tectum. — Men trots dessa nyför- 

 värfvade Cortical- och Striatum-förbindelser, släpper icke Tectum sitt samband med 

 Thalamus. Tvärtom utgör Tr. iecto-ihalamicus hos fåglarna ett särskildt mäktigt 

 knippe, som äfven på degenerativ väg kunnat följas från basala delen af Tectum till 

 en af Thalamuskärnorna. 



Lillhjärnan, på hvilken hos fåglarna flykten naturligtvis ställer stora anspråk. 

 är hos dem väl utvecklad. Och likaså är förhållandel med dess förut bcskrilna 

 afferenta banor frän ryggmärg, Oblongata och Tectum såväl som dess efferenta korsade 

 banor till främsta delen af Nucl. motorius tegmenti, det är Thalamusafdelningen af Tr. 

 a n In lln-h giiuzntalis, samt d^w okorsade Tr. cerebeUo-ihalamicus till gra substansen i 

 kaudala delen af Thalamus. Till (Vrebellum ingen kortikal förbindelse. 



Äfven med förlängda märgen och ryggmärgen står Thalamus likaledes fortfarande 



i samma förbindelse, som hos lägre djur, dels genom de afferenta TrachlS hulho- et 



spino-lhalamici, hvilka hos läglarna blifvil älven degenerativ*! påvisade, dels genom de 

 efferenta banor, som ofvan visats förlöpa i samband med de motoriska tegmentkärnoma. 



Äfven dessa senare ha på degenerativ Väg påvisats, såsom ofvan nämnts vid redo- 



