KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 49. N.O 9. 49 



görelsen för Fasciculus longitudinalis poster ior och Tractus rubro-spinalis, hvilka härvid 

 kunnat följas ända ned i ryggmärgen. Endast hos några arter af fåglar ha trådar 

 kunnat följas från barken i framhjärnans mediala septu m-områden ned till Oblongata. 

 Dessa trådar ha blifvit kallade Tractus septo-mesencephalicus-bulbaris. Inga kortikala 

 förbindelser med ryggmärgen hos fåglarna. 



Vid denna granskning har det sålunda visat sig, att hjärnbarken hos fåglarna 

 har trädt i förbindelse (förutom med Thalamus äfven) med de reflexcentra, som följa 

 närmast efter Thalamus i kaudal riktning, sålunda Epithalamus (Ganglion habenulce). 

 Hypothalamus (med Ganglion mammillare) och Tectum (»die Ganglien mässen, die das 

 mächtige Dach ventral und frontal begrenzen»), samt i några enstaka fall med Ob- 

 longata. Det har vidare visat sig, att Striatum samtidigt står i förbindelse med 

 Epithalamus (Ganglion habenulce), Hypothalamus (om särskildt med dess Ganglion 

 mammillare har ej kunnat utredas, se ofvan!) samt Tectum (»die Basis des tectalen 

 Graues bis in die Trochlearisgegenden»). Såväl barkförbindelserna som Striatum- 

 förbindelserna ingå till samma reflexcentra och räcka i regel ej längre än till midt- 

 hjärnan, och här sluta de båda i det subtectala grå. — Där är således mellan bark- 

 och Strialum-förbindelserna en uppenbar parallellism i detalj genomförd! Men trots 

 uppkomsten af dessa Cortex- och Striatum-banor förblifva Thalamus-i örbindelsevna, 

 med dessa ganglier fortfarande i behåll. Så är förhållandet med Ganglion habenulce 

 i Epithalamus, så med Ganglion mammillare i Hypothalamus, så ock med Tectum! De 

 andra mer kaudala reflexganglierna däremot i Oblongata (i regel) och i ryggmärgen 

 (äfvensom Cerebellum) hafva ännu inga kortikala förbindelser. För de bulbära och 

 spinala reflexganglierna förblifva sålunda Thalamus och Striatum alltjämt dessas huf- 

 vudcentral för sensibilitet och motilitet, liksom de voro det hos fiskarna för alla 

 reflexganglierna. Dock är det den skillnaden, att denna hufvudcentral hos fåglarna 

 står under hjärnbarkens kontroll. 



Denna säregna mekanism, som fåglarnas centrala nervsystem företer, synes mig 

 ur flere synpunkter högst beaktansvärd. Parallellismen mellan bark- och Siriatum- 

 systemen gör det ju mycket antagligt, att såväl det ena som det andra systemet kan reg- 

 lera de rörelser, som ifrågavarande reflexcentra förfoga öfver, och hvilka i ena fallet, om 

 barkbestämda, bli omdömesenliga handlingar, och i andra fallet, om Striatumbestämda, bli 

 automatiska reflexrörelser, låt vara af jämförelsevis hög valör. Detta parallellsystem är 

 hos fåglarna genomfördt endast för de främre subthalamiska reflexapparaterna, de 

 som stå i samband med oralsinnet, luktsinnet och synsinnet ; medan de bulbära och 

 spinala centra sortera direkt under Thalamo-Striatum, och blott indirekt under 

 hjärnbarken. 



Detta förhållande hos fåglarna medför för studiet af nervsystemet en stor lätt- 

 nad, i det mekanismen blir lättare att öf verskåda och utreda (än hos däggdjuren); 

 och härigenom vinnes ock den fördelen, att man kan på samma individ jämföra det 



K. Sv. Vet. Akad. Handl Band 49. N.o 9. 7 



