KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 49. N:0 9. 51 



minnesförmåga etc, så visa dock dessa djur också en mängd drag, som måste hän- 

 föras till samma reflektoriska verksamhet, som vi funno hos fiskarna och amfibierna, 

 ehuru den hos dessa senare ännu befann sig på ett mycket lägre utvecklingsstadium. 

 De lifliga och skickligt kombinerade rörelser, som vissa reptilier och isynnerhet fåglar 

 kunna utföra vid plötsliga intrj^ck, som träffa deras (åtminstone hos fåglarna) högt 

 utvecklade sinnesorgan, deras uppöfvade färdigheter och konster, t. ex. vissa fåglars 

 sång, tal, och äfvenså deras vid många tillfällen högst komplicerade och fint afpassade 

 flygrörelser m. m., mycket af detta är ju, af fiskarnas rörelser att döma, yttringar 

 af en hufvudsakligen automatisk verksamhet, som dock nått en mycket hög grad af 

 utveckling. Denna art af verksamhet, som hos fiskarna reglerades af de basala gang- 

 lierna och nedanför liggande underordnade ganglier, torde väl också hos reptil ierna 

 och fåglarna stå under motsvarande bildningars ledning. Och med detta antagande 

 synas dessa gangliers högre utveckling och vidgade förbindelser (i synnerhet hos fåg- 

 larna) stå i god öfverensstämmeise. Ty denna utdifferentiering af de olika afdelnin- 

 garna i Corpora striata och Thalami optici och de rikliga förbindelser, som vi sett 

 förefinnas dels mellan dessa ganglier och deras olika afdelningar dels till och med 

 inom dessa (»Tractus intrastriatici»), dels med reflexganglierna i Epithalamus, Hypo- 

 thalamus, midthjärnan, Oblongata och ryggmärgen, allt detta tyckes ju visa hän på 

 att dessa djurens högt utvecklade reflex verksamhet i dessa ganglier har ett för denna 

 väl afpassadt och utveckladt underlag. 



Och högst anmärkningsvärdt är, att samtidigt med att direkta förbindelser hos 

 reptilierna och fåglarna etableras mellan hjärnbarken och de främsta reflex-centra, 

 motsvarande förbindelser ock upprättas mellan Striatum och dessa samma centra. 

 Detta synes mig i hög grad häntyda på riktigheten af Swedenborg's uppfattning 

 beträffande Corpora striata såsom regulatorer af reflexrörelserna jämte eller näst 

 efter hjärnbarken. 



Om tiden det tilläte, skulle jag nu vilja fortsätta undersökningen på däggdju- 

 rens och människans nervsystem. Hos dem är visserligen den kortikala apparaten 

 kolossalt starkt utvecklad och åtskilliga af reflexorganen visa betydliga reduktioner 

 och åtskilliga af dess banor äro indragna under direkt beroende af högre centra; 

 men Thalamus företer också en högre utveckling med en rik utdifferentiering af kärnor 

 och har talrika förbindelser med snart sagdt hela nervsystemet, och Striatum äfvenså 

 är ganska betydande, ehuru den af barkstrålningen blifvit mycket starkt uppklyf- 

 tad, och den företer äfven hos däggdjuren och människan utomordentligt starka 

 förbindelser med Thalamus och Hypothalamus och delvis med midthjärnan. 



Redan den föreliggande undersökningen af vertebraternas nervsystem från och 

 med fiskarna till och med fåglarna har dock, synes det mig, visat, att Swedenborg's 

 tolkning af detta systems verksamhet i sina principiella drag är väl förenlig med 

 centrala nervsystemets anatomiska byggnad. Det synes möjligt, att mekanismen är 

 följande: På grund af de receptioner, som ingå till ett visst reflexganglion, utlöses 



