FÖRSÖK ATT THEORETISKT BESTÄMMA KRUTETS VERKAN 1 KANONER. 5 



Om en kroklinea uppritas med de använda laddningarna såsom abscissor och de beräk- 

 nade tryckningarne såsom ordinator, så visar visserligen denna kroklinea mindre irregu- 

 lariteter, härrörande från oundvikliga observationsfel; men ända till 15 grans laddning 

 äro dessa irregulariteter så små, att de från försöken härledda konstruktionspunkterna 

 blott obetydligt afvika frän en kontinuerlig kroklinea. Hvad resultaten af de tvänne 

 högsta laddningarna beträffar, så afvika de betydligare från den kontinuerliga krok- 

 linien, hvarföre de af Rumford blifvit uteslutna vid den af honom verkställda beräk- 

 ningen öfver försökens resultat. Dessa angifvas med stor noggrannhet intill 15 grans 

 laddning af följande, af Rumford uppställda interpolations-formel, nemligen: 



y = 1,841., l+0m ° 



hvaruti y betecknar tryckningen, uttryckt af atmosferer. beräknade till 15 <h avoirdu- 

 pois pa en engelsk qvadratturn, och x, krutladdningen i tusendedelar af den som mör- 

 saren jemnt kunde ryimna. 



För att göra denna formel användbar för beräkningar, måste man transformera 

 den så att den angifver gasens pression i funktion af dess täthet, i stället för af ladd- 

 ningens volums förhållande till mörsarens. Men härvid råkar man i villrådighet rörande 

 det sätt på hvilket tätheten i närvarande fall bör bestämmas. De vid krutets förbrän- 

 ning uppkommande produkterne bestå, som bekant, dels af permanenta gaser, dels af 

 >adana ämnen som, åtminstone under vanliga förhållanden, äro i fast form. Huruvida 

 och till hvilken grad detta äfven eger rum vid den ytterst höga temperatur som upp- 

 kommer under krutets förbränning, är ej med säkerhet, kändt; och derpå beror natur- 

 ligtvis i hög grad tätheten hos den under förbränningsfenomenet bildade gasen. 

 Rumford antager, och Piobert lika med honom, att hela krutmassan öfvergår i gasform 

 och att krutslammet först under gasens afsvalning afsätter sig i fast form. Han stöder 

 detta antagr.nde på det vid försöken iakttagna faktum att mörsaren, vid alla de till- 

 fällen då den pålagda vigten upplyftades och gasen fick utströmma, saknade nästan alla 

 spår af residuum, hvaremot den i motsatt fall till stor del befanns vara fylld af en 

 nära stenhård massa, som sa, fast vidhäftade synnerligast de delar af kanalens inre yta 

 der gasens afkylning bäst syntes befordras, att det behöfdes verkligt våld att derifrån 

 lösbryta densamma. Dessa omständigheter synas mig väl icke ensamt i och för sig 

 vara bevisande, emedan krutslammet, äfven om det alltid varit i fast form, dock måste 

 hafva i bildningsögonblicket befunnit sig i ytterst fint fördeladt tillstånd och således 

 måste hafva mekaniskt åtföljt gasen da denna fått fritt från mörsaren utströmma. Men 

 deremot finnas andra omständigheter som synas mig i hög grad böra tala för det 

 gjorda antagandet. Krutslammet består dels af svafvelkalium, dels af kolsyradt kali 

 och andra kalisalter. Att salterna i allmänhet äro mer eller mindre flygtiga, bevisas 

 bland annat derutaf att nästan alla sådana gifva tydliga reaktioner för spektroskopet, 

 till och med då de upphettas i en vanlig gaslåga, hvilket icke skulle vara fallet derest 

 ej en del af desamma skulle förflygtigas; och hvad som blott till en ringa grad eger 

 rum vid så låga temperaturgradcr som under sistnämnda förhållanden, synes mig tro- 

 ligen fullständigt böra försiggå under inflytande af den ytterst höga temperatur som 

 efter all sannolikhet uppkommer under krutets förbränning. Hrr Bunsen och Schtsch- 



