16 FA». WREDE. 



§ 6. Allmänna slutsatser som kunna dragas af formlerna för #„, Ju, och J.r„. 



Då i dessa formler icke någon qvantitet förekommer som synes vara beruende af 

 kanonens kaliber, så kunde man ledas till den slutsats att de vore af densamma i alla 

 afseenden fullt oberoende. Denna slutsats är dock icke fullt berättigad innan man in- 

 gått i en undersökning om huruvida detsamma kan anses vara fallet med den i formeln 

 för 6 ingående qvantiteten z, hvilken, såsom vi förut sett, icke allenast beror af t utan 

 äfven af antändningstiden r, som åter beror af antändningshastigheten. De flesta för- 

 fattare antaga att antändningshastigheten är konstant, d. v. s. oberoende af krutkornens 

 storlek; och för ett sådant antagande talar onekligen den omständigheten, att mellan- 

 rummen mellan krutkornen, genom hvilka den brinnande gasen måste framtränga för att 

 antända dessa, tillsammantagna utgöra en lika stor del af laddningens volum, om kornen 

 äro större eller mindre, Piobert har visserligen, af försök anställda genom förbränning 

 af krut, upplagdt i långa öppna rännor, trott sig böra sluta att antändningshastigheten 

 är något större för finare krut än för gröfre, nemligen ungefär proportionel mot 4:de 

 roten ur krutkornens diameter. Men resultaten af dessa försök s} T nas mig icke vara 

 bevisande för hvad som skall inträffa under de fullkomligt olika förhållanden som ega 

 rum vid krutets förbränning i kanoner, der den brinnande gasen uteslutande måste 

 bana si<>- väg genom krutkornens mellanrum. Det är nemligen högst sannolikt att 

 antändningshastigheten i den öppna rännan till betydlig del beror af eldens fortplant- 

 ning längs den öfra fria ytan af krutmassan; och denna fortplantning måste tydligen 

 försiggå något lättare då krutkornen äro små än då de äro stora, emedan de förra 

 sammanlagda erbjuda en större antändningsyta än de sednare. Af dessa anledningar 

 anser jag det vara högst sannolikt att, för alla sådana slags krutsorter som vanligen 

 användas vid kanoner, antändningshastigheten är oberoende af krutkornens absoluta 

 storlek. I sådant fall måste antändningstiden r blifva proportionel mot laddningens 

 längd och således, vid likformiga laddningar, proportionel mot kalibern. Hvad för- 

 bränningstiden T af ett särskildt krutkorn beträffar, så veta vi att densamma kan ut- 

 tryckas med y— , och att den således, då m förblifver densamma, måste vara propor- 

 tionel mot kalibern. Men då både r och T äro proportionela mot kalibern, sä måste 

 -, och följaktligen äfven z vara af densamma fullt oberoende. Under nu ifrågavarande 



förutsättning rinner man således att formlerna för 0, Ju och Jx verkligen äro i alla 

 afseenden fullkomligt oberoende af kalibern, hvaraf man äter kan draga följande all- 

 männa och i praktiskt afseende ganska vigtiga slutsats, nemligen att: 



Om ur olika stora, men likformiga, kanoner skjutit* likformiga projektili r nu d likformiga 

 laddningar, till hvilka begagnas krut, hvars korns diametrar äro proportionela mot kalibern, 

 så blifva hastigheterna och pressionerna alldeles desamma i båda kanonerna, pä samma > 

 kaliber bestämda af stånd från kanalbottnar ne. 



Härvid torde man kunna göra den anmärkning att gasen i de smärre kanonerna 

 kominer i beröring med en, relativt till dess massa, större afkylande yta än i de större, 

 och att den derföre synes böra blifva starkare afkyld i de förra än i de sednare. Men 



