18 FA B. WliEDK, 



a hastighetens beroende af pressionen skiljer han sig deremot betydligt frän PiOBEETS 

 åsigter. Han fann nemligen att förbränningshastigheten förökades ganska betydligt du 

 förbränningen verkställdes i ett slutet, blott med en mindre öppning försedt rum, under 

 h vilka omständigheter den bildade gasen tvingades att utöfva en betydligare tryckning 

 å den brinnande stangen, och han drager deraf den slutsats att förbränningen i kanonen 

 äger rum med betydligt större hastighet än den Piobert antagit. För denna åsigt 

 talar den omständigheten att om, såsom Piobekt förutsatt, förbränningshastigheten icke 

 skulle vara större än omkring 1 och \ centimeter i sekunden, så skulle ett vanligt 

 krutkorn af omkring 1,5 millimeters diameter behöfva 0,06 sekund att förbrinna; och da. 

 enligt verkställda försök, kulan i en 12tt:dig kanon icke behöfver mer lin 0,006 sekund 

 lör att genomlöpa hela kanallängden, så skulle blott en liten del af de först antända 

 krutkornen, och ännu mindre af de sednare antända, hinna att förbrinna innan kulan 

 lemnade mynningen. Häraf synes derföre böra följa att de ofvan omnämnda försöken 

 icke kunna lemna oss någon ledning för bedömandet af den förbränningshastighet som 

 verkligen äger rum i kanoner. Samma förhållande kan äfven sägas äga rum med de 

 försök som blifvit gjorda att omedelbart bestämma antändningshastigheten. Om man 

 från verkställda försök skall kunna härleda verkligen tillförlitliga värden på de tvänne 

 ifrågavarande hastigheterna, så måste dessa försök vara anställda under förhållanden 

 som äro fullt jemförliga med dem som verkligen ega rum i kanoner, d. v. s. att de 

 måste verkställas genom skjutning med kanoner, med användande af vanlig laddning 

 och vanliga projektiler. Detta synes visserligen böra komma att möta betydliga svårig- 

 heter; men jag skall dock i det följande söka visa att det kan lata sig göra vida lättare 

 än man vid första påseendet torde föreställa sig. Bland de hittills anställda försök 

 som haft till föremål att bestämma de pressioner och hastigheter som vid skjutning 

 med kanoner motsvara bestämda, af kulan genomlupna, vägstycken i kanonloppet, synas 

 mig de som i början af 50:talet verkställdes i Preussen under dåvarande major Neu- 

 manns ledning, böra i första rummet omnämnas. Resultaten af dessa sinnrikt uttänkta 

 och omsorgsfullt utförda försök finnas anförda i »Revue de Technologie Militaire». Det 

 är derifrån jag hemtat de uppgifter som skola tjena mig till grund för det försök att 

 bestämma krutets förbrännings- och antändningshastigheter som här nedan skall anföras; 

 och har jag härtill, bland de särskildta försöken, utvalt dem som blifvit anställda med 

 en l^Srdig kanon, som sköts med 3$ ff:s laddning, uti icke förlängd kardus, och hvilkas 

 resultat finnas uppgifna i den å pag. 52 af 2:a voluinen meddelade tabell. Dessa för- 

 sök lemna materialier för beräknandet af de mot vissa vägstycken svarande pressioner 

 och hastigheter, och en sådan beräkning har äfven af preussiska försökskommissionen 

 blifvit verkställd. Men då denna beräkning i flera väscndtliga hänseenden varit grundad 

 på helt andra förutsättningar än de hvilka jag i det föregående framställt, sa hatva de 

 omedelbara resultaten af densamma icke kunnat begagnas för det af mig afsedda ända- 

 målet, hvarföre jag funnit mig nödsakad att verkställa en ny sådan, i öfverensstämmelse 

 med de af mig såsom riktiga ansedda grunder. Det sätt pä hvilket jag vid denna 

 förnyade beräkning gått till väga, jemte de anmärkningar jag ansett mig böra göra 

 vid den som hittills blifvit verkställd, komma att fullständigt anföras i följande vj. 

 För närvarande inskränker jag mig till att visa huru de af mig erhållna resultaten 



