FÖRSÖK ATT THEORETISKT BESTÄMMA KRUTETS VERKAN T KANONER. 25 



tum. Alla beräknade hastigheter och väglängder reducerades derföre i förhållandet 

 1805 : 1500, hvarefter de, sålunda reducerade, antogos såsom beräkningens slutliga 

 resultat. 



Ryska General-Majoren Mayewsky har, i en i Revue de Technologie Militaire, 

 2:a delen, införd afhandling fullständigt utvecklat eqvationerna för kulans rörelse i en 

 kanon, och derefter användt dessa eqvationer för en förnyad beräkning af de preussiska 

 försöken. Men han har grundat denna utveckling på en af Piobert framställd hypothes, 

 som synes mig vara, icke allenast tvifvelaktig, utan äfven bevisligen oriktig. Piobert 

 antager nemligen att tätheten inom de olika gaslagren är olika och att i följe deraf 

 gasen ej med hela sin, af inedeltätheten bestämda pression trycker på kulan. Denna sist- 

 nämnda slutsats är obestridligen riktig; men den härledes af Piobert från en, i min 

 tanka oriktig theoretisk förutsättning. Denna är i korthet följande. Det till kulan 

 närmast belägna gaslagret har endast dennas massa att sätta i rörelse; men ett längre 

 tillbaka beläget lager af gasen har icke allenast kulan, utan derjemte äfven hela den 

 framföre liggande gasmassan att undanskjuta, och dess täthet måste af denna orsak 

 vara större. Denna åsigt, fullständigt i alla sina detaljer af Mayewsky utvecklad, leder 

 till den slutsats, att om man med p betecknar gasens pression och med p det tryck 

 som verkar på kulan, så blir: 



p x = konst. p. 



Den här förekommande konstanten är uppgifven såsom en ganska sammansatt 

 funktion af laddningens, kulans och kanonens vigter samt af kulans diameters förhål- 

 lande till kalibern. Enligt denna slutsats skulle då den olika fördelningen af tätheten 

 inom gasmassan vara fullkomligt oberoende af kulans rörelse; och en obestridlig konse- 

 qvens deraf är således att den oförändrad skulle ega rum äfven då kulan vore i hvila. 

 Men i detta sistnämnde fall linnes ingen upptänklig orsak hvarföre gastrycket skulle 

 vara mindre mot kulan än mot öfriga orörliga ytor inom hvilka gasen är innesluten, 

 hvarföre en hypothes som kan leda till ett sådant antagande synes mig vara fullkomligt 

 förkastlig. Enligt min åsigt måste det förminskade trycket på kulan helt och hållet 

 vara beroende af dennas hastighet, och jag har äfven i § 4 sökt visa att detta beroende 

 kan uttryckas med: 



P ~P konst. g' 



Af det föregående synes att Mayewsky's sätt att beräkna försöken i hufvud- 

 saken öfverensstämmer med det af kommissionen begagnade, nemligen deruti att 

 de omedelbart beräknade hastigheterna reduceras med en konstant faktor; och den 

 egentliga skilnaden består deruti att den ifrågavarande faktorn i ena fallet bestämmes 

 empiriskt och i det andra på grund af theoretiska förutsättningar. 



Sedan jag här ofvan anfört de anmärkningar jag ansett kunna göras mot de 

 preussiska försökens hittills verkställda beräkningar, skall jag i korthet framställa huru 

 jag vid en förnyad beräkning af desamma gått till väga. 



Jag börjar med att ur formlerna (6) och (7) beräkna de hastigheter u\ kulan 

 skulle hafva förvärfvat, och de väglängder x\ hon skulle hafva uppnått vid tiderna t n , 



K. Vet. Akail. Hanrtl. Band. 10. N:o 1. 4 



