36 FA 15. WKEDE, 



med för praktiken tillräckligt approximativ noggrannhet antaga, att, inom vanligen 

 förekommande gränsor, pressionernas maxima äro proportionela mot laddningarnes 

 förhällande till krntkamrarnes volumer, eller att: p m& x — k. j- 



Hvad hastigheterna beträffar, så kan icke någon allmän enkel relation uppställas 

 dem emellan, enär de äro beroende, icke allenast af laddningarne, utan äfven af krut- 



o 



kamrarne, kanallängderna och projektilvigtens absoluta storlek. Åtskilliga försök hafva 

 emedlertid blifvit anställda i ändamål att utröna en sådan relation, och man har deraf 

 trott sig kunna draga det resultat, att hastigheterna skulle vara proportionela mot 



qvadratrötterna ur laddningarne, d. v. s. —, (-).' Vid granskning af Tafl. V finner 

 man i medeltal —, = \—\ ' , och af Tafl. VII deremot —, = 1-^ J ' , der exponenten till ~ är 

 nära dubbelt så stor som i förra fallet. Häraf inses nu lätt att, vid de anställda för- 

 söken, värdet på k i uttrycket j ~ ^tti, tillfälligtvis har kunnat vara sådant, att den 



ifrågavarande exponenten i medeltal blifvit 0,5, utan att man deraf kan vara berättigad 

 att draga några allmänt gällande slutsatser. Tafl. VI, der den antagna projektilvigten 

 är betydligt mindre, och således laddningarne relativt till densamma betydligt större, 

 ger i medeltal -^ = (-,-)'''; och dessutom synes af samma Tafla att hastigheterna, som 



till en början växa ganska betydligt med förökade laddningar, ända till \ kulevigts 

 laddning, för ännu större laddningar blott helt obetydligt tillväxa. 



§ 14. Den på kanonen utöfvade sprängningsverkan. 



Det skadliga inflytande som krutgasen utöfvar eller kan utöfva på kanonen, bör 

 betraktas i trenne olika hänseenden, nemligen för det första dess sträfvande att spränga 

 sönder kanonens väggar, för det andra dess småningom verkande inbränning af kanalens 

 yta, och slutligen dess verkan på kammarladdningsinrättningen, der sådan tinnes. De 

 tvänne sistnämde verkningarne bero tydligen nästan uteslutande af pressionens maximum, 

 och således, enligt hvad i föregående § blifvit visadt, af krutladdningens förhållandi 

 till det rum hvaruti den finnes innesluten, men ej omedelbart af dess absoluta storlek. 

 De kunna således betydligt förminskas genom förökande af krutkammarens längd. Med 

 gasens förmåga att sönderspränga kanonens väggar förhäller det sig deremot annorlunda; 

 ty eljest skulle man enligt § 13 komma till det tydligen orimliga resultat att en mindre 

 laddning skulle utöfva en något starkare sprängverkan än en större, om båda vore 

 inneslutna i krutkammare hvilkas volumer vore proportionela mot laddningarnes vigter. 

 Om vi, såsom förut, med p beteckna gastrycket på en qvadratcentiineter, med / krut- 

 kammarens längd och med x kulans mot p svarande väg, så blir hela det pa kanalens 

 väggar utöfvade trycket, som vi vilja kalla P, proportionelt mot p(l -f- .v). Tänka vi 

 oss nu kanonen afskuren af tvänne, mot kärnlinien vinkelräta plan, hvaraf det ena går 

 genom kammarens botten och det andra vid projektilens baksida, så bildas dem emellan 

 en cylindrisk ring, hvars inre yta kommer att uppbära hela det till kanonens spräng- 

 ning verkande gastrycket, eller P. Om nu, till en början, den ifrågavarande cylindriska 



