.'«* FA 15. WREDE, 



inflytandet af en särskild krutkornsform som, k priori betraktad, synes böra medföra 

 åtskilliga fördelar. 



I § 11 har blifvit visadt till hvilken hög grad pressionernas maximum minskas 

 då krutkornens storlek ökas; och den hufvudsakliga orsaken dertill är tydligen den att 

 det finkornigare krutet erbjuder en större antändningsyta än det grofkorniga, och att 

 följaktligen, i de första ögonblicken efter antändningen, en större mängd gas måste 

 bildas af det förra än af det sednare. Samma § visar derjemte att det grofkorniga 

 krutet gifver betydligt mindre hastigheter än det finkorniga, hvilket äter väsen dtligen 

 beror deraf, att det förras korn hafva en betydligt längre förbränningstid än det sed- 

 nares. En fördelaktig förändring af krntkornens form skulle följaktligen vara den som 

 bidrager att minska antändningsytan, utan att föröka förbränningstiden; och dessa för- 

 delar skulle onekligen vinnas genom användande af det slags krut som jag vill benämna 

 kak-krut, emedan de särskilda kornen i detsamma hafva formen af en kaka eller skifva, 

 hvars dimensioner i tvänne riktningar äro betydligt större än i den tredje, under för- 

 utsättning af att detta slags korn, likasom de sferiska, kunna antagas ögonblickligen 

 antändas öfver hela sin yta. 



För att bestämma inflytandet af en sålunda förändrad kornform, vill jag antaga 

 att k betecknar kakans tjocklek, och att denna i öfrigt har formen af en qvadrat, hvars 

 sida är /uk. Kakans ursprungliga volum blir då (ukfk eller ,irk\ Om man, såsom 

 fornt, betecknar krutmassans förbränningshastighet med h och kakans hela förbrännings- 

 tid med 1\ så blir k = 2hT. Efter förloppet af tiden t blir kakans volum reducerad till 



(fik -- 2htf(k - 2ht) = t u'k \\ -- ^,1 (1 — ^1 =/u 2 k % y (^,), då <f(j,h likasom i § 2 betecknar 



den del af kornet som vid tiden t återstår oförbränd. Man får följaktligen: 



( P\f)~ i_ ~~u~ '~T I u 2 't 2 u 2 ' T 3 ' 



I sj 2 har blifvit visadt att z är lika med skilnaden emellan de båda integralerna 

 -\<M och —I op(-~--\</t', hvardera bestämd inom sina särskilda behöriga gränsor. Om 



intregrationen verkställes, och gränsbestämningen sker efter de i § 2 för densamma 

 uppgifna reglor, så blir: 



Mellan och r 



u ■ 2 t 2 2o -1 fi , It* 



_ 1 t 



Vt 2 t" 4u 2 i'j 



iu iT 3,u 2 iT I 4/j* xT 3 



Mellan r och T 



u + 2 t 2 (t i) 2 2//+J P — (t — i) 3 j 1_ t* — (i!— i) 4 



I 4.( 2 " 



2u xT S,i 2 xT 2 I 4/i 2 iT 3 



Mellan T och T -f- t 



_ t T , »4-2 > T 2 — (t — Q 2 2u + 1 _ T 3 — (t — t) 3 _|_ J_ _ T 4 ■ (/_ i)\ 



Z ~ x "T" 2o tT 3« 2 ' xT 2 I 4,u 2 ' iT 3 



Efter dessa formler kan nu värdet på z bestämmas för hvilka godtyckligt antagna 

 värden som helst på [t, t och t. Det är tydligt att fördelarna af den förändrade korn- 

 formen skulle, theoretiskt betraktade, blifva så mycket större, ju större « antages, d. v. s. 

 ju större kakans längd- och bredd-dimensioner äro i jemförclse med hennes tjocklek; 



