-LVedan för närmare ett hälft århundrade sedan finna vi arsenikens svafvelforeningar 

 och deras sältor hafva utgjort föremål för en undersökning af Berzelius *), som nedlagt 

 resultaterna derutaf i det arbete, hvarmed han ådagalade tillvaron af hela den stora 

 klass af salter, hvilka han kallade svafvelsalter, då de med svafvel såsom amfid befunnos 

 vara fullkomligt analoga med förut bekanta syresalter. Denna undersökning var riktad 

 på uppvisandet af nämnda salters existens och allmänna karaktärer, så att de mera 

 detaljerade uppgifter, som finnas vidfogade, endast afse att utgöra nödigt stöd för 

 riktigheten af de allmänna resultater, till hvilka han kommit. Sjelf säger sig också 

 Berzelius 2 ) då hafva undersökt många af de 120 svafvelsalter, hvilka han gjort till 

 föremål för behandling, »endast ytterst flygtigt, emedan detaljerna af dessa kroppars 

 kännedom ännu intressera så obetydligt emot kunskapen om dessa kroppar i allmänhet.» 

 Förutom den af ålder bekanta arseniksvaflighetens svafvelsalter undersöktes den vid 

 denna tidpunkt nyss upptäckta arsenikens högsta svafvelbindningsgrads eller arsenik- 

 svaflans, vidare anser han sig hafva skäl att antaga tillvaron af hvad han kallar under- 

 arseniksvafliga salter, i hvilka arsenikbisulfuren eller den redan af de gamle kända 

 realgarn intog svaflans plats, hvarjemte undersökningen dessutom riktade vetenskapen 

 ined två dittills obekanta svafvelforeningar af arsenik, nemligen As 6 S 3 ) och AsS 18 . Dessa 

 hafva ådragit sig uppmärksamhet tillfölje af sin ovanliga sammansättningsart och man 

 har betraktat dem med ett visst misstroende, hvilket föranledde Kuhn att söka få frå- 

 gan om deras berättigade eller oberättigade existens afgjord, hvarvid svaret blef nega- 

 tivt, men af skäl, som nedanför skola anföras, torde man icke kunna tillmäta hans 

 undersökning, som dessutom medförde ännu en tredje svafvelarsenik utan motsvarig 

 syreförening AsS 1 ", rätt till ett afgörande votum i frågan. Hvad åter de underarsenik- 

 svafliga svafvelsalterna beträffar, så torde man med fog kunna påstå, att Berzelius 

 näppeligen har anfört tillräckliga stöd för antagandet att arsenikbisulfuren kan upp- 

 träda såsom svalla, osannolikt redan derigenom att han visar det densamma sönder- 

 faller vid behandling med svafvelkalium under afskiljande af svart svafvelarsenik As G S. 

 Om två andra reaktioner, hvarvid underarseniksvafliga salter likaledes skulle bildas, 



1 ) Kougl. Vetenskaps-Akademiens Handlingar 1821. s. 60. »Om de svafvelbundna alkaliernas sammansätt- 

 ning»; Ibid. 1825 s. 232 »Om svafvelsalter». 



2 ) Årsberättelse om tramstegen i Physik och Chemi 1826. s. 19o. 



s ) I det följande använda beteckningssätt refererar sig till vattenformeln HO, då H=l. Vid beräkning af 

 analyserna liafva de i Fresenii Anleitung zur qvantitativen chemischen Analyse 5:te Aufl. 1866 förekom- 

 mande eqvivalenttal blifvit begagnade. 



