4 L. F. NILSON, 



torde äfvenväl samma anmärkning kunna göras; åtminstone har han ej vidfogat några 

 analytiska data, som visa deras uppkomst vid concentrering utaf arseniksvafiiga svafvel- 

 alkaliers vattenlösningar och vid lösning af arseniksvaflighet uti en kokande concen- 

 trerad sodalösning. Arseniksvaflighetens och arseniksvaflans salter har han visserligen 

 studerat, men som nyss nämndes helt fiygtigt; och af det stora antal, han framställt, 

 är endast en försvinnande liten andel analytiskt undersökt. Cloez har dessutom genom 

 vätesvaflas inverkan på arseniksyradt kali erhållit en helt annan produkt än Berze- 

 lius, hvilket kan förtjena att anmärkas, alldenstund den sistnämnde synes företrädesvis 

 hafva begagnat denna metod för erhållande af arseniksvaflans salter. 



Allt hvad den kemiska literaturen förutom här anförda arbeten har att uppvisa 

 rörande vårt ämne inskränker sig för det mesta till korta notiser, som vanligen röra 

 sig omkring arsenikens påvisande uti medikolegala fall eller s. k. arsenikprof. 



Det outredda skick, hvaruti sålunda åtskilliga frågor rörande arsenikens svafvel- 

 föreningar och deras salter befunnit sig, har föranledt mig att i någon mån söka af- 

 hjelpa denna brist. För resultaterna af de försök, jag i denna riktning anställt, går jag 

 nu att redogöra och härvid skall, så vidt det är möjligt, den ordning följas, att hvarje 

 svafvelbindningsgrad behandlas serskildt, och gör jag dervid början med: 



