OM ARSENIKENS SULFURER OCH DERAS FÖRENINGAR. 



I. ARSEXIKBISULFUR AsS 2 . 



Den mängd af benämningar — arsenikbisulrid, arseniksnlfid, arseniksubsulfur, ar- 

 seniksulfur, underarseniksvaflighet — som kommit denna äfven i naturen som mineralet 

 realgar förekommande förening till del, visar att man ingalunda varit ense om tolk- 

 ningen utaf dess natur. Sa tyder ju namnet underarseniksvaflighet enligt antagen 

 nomenklatur derpä, att densamma är af elektronegativ art, en egenskap, som åter för- 

 nekas, när man kallar densamma subsulfur, hvarigenom dess natur af indifferent kropp 

 gifves tillkänna. 



För dess framställning med konst äro flera metoder angifna. Enligt Berzelius *) 

 kan den erhållas såväl genom sammansmältning af elementerna uti passande vigts- 

 förhållanden som ock genom upphettning af arseniksyrlighet och svafvel uti ett vanligt 

 destillationskärl till den mängd, som anges genom reaktionsformeln 



2AsO :i +7S 2 )-2AsS 2 +3S0 2 , 

 hvarvid sålunda en del svafvel tjenar som reduktionsmedel och bisulfur återstår, hvilken 

 »genom destillation erhälles fullkomligt ren». — För att enligt denna metod erhålla 

 föreningen sammanref jag arseniksyrlighet och svafvel i de genom ofvan stående formel 

 angifna vigtsförhällanden, upphettade blandningen först uti en kolf och sedermera 

 uti en med lera beslagen retort i Luhmes ugn, hvarvid ett fullkomligt amorft, glasigt 

 destillat erhölls af klar rubinröd fär«-, hvilket utan lemninor löste sig uti kalilut. Redan 



o' o o 



härigenom visade det sig sålunda icke hälla någon arsenikbisulfur och en qvantitativ 

 svafvel bestämning utföll så, att 



0.6322 gr. efter oxidation ined rökande salpetersyra lemnade 1.9775 gr. svafvelsyrad baryt, 

 motsvarande en svafvelhalt af 0.2715 gr. eller 42.94 procent. 



Detta höga tal vinner derigenom sin förklaring, att vid nyss anförda, i ganska 

 stor skala företagna, destillationsförsök en hel mängd arseniksyrlighet förflygtigades 

 utan att lida inverkan af svaflet. 



Denna svafvelrika produkt sammanrefs nu med en för bildning af bisulfur passande 

 mängd arseniksyrlighet och blandningen destillerades åter i Luhmes ugn. Produkten 

 hade äfven efter upprepad destillation i kolsyreatmosfer alldeles samma utseende som 

 den förut erhållna; den var till och med i mycket tjocka stycken fullt genomskinlig 

 med den allra klaraste rubinröda färg, hård och spröd, svårflygtig så att den stelnade 

 uti retorthalsen, men den löste sig i alkali under afsats af en brun flockig fällning; en 

 bestämning å svafvelhalten gaf följande värden: 



*) Lehrbuch der Chemie 5:te Auflage Leipzig 1850. 2:ter Bd S. 268. 

 2 ) På anf. st. står 5S, uppenbarligen genom tryckfel. 



