6 L. F. NILSON, 



0.7085 gr. lemnade, behandladt på samma sätt som i nyss anförda fall, 1.94 gr. svafvel- 

 syrad baryt motsvarande 0.2664 gr. svafvel eller i procent af den invägda mängden 37,«o, 

 en svafvel halt, som ligger emellan arsenikbisulfur och arseniksvafiighet, hvilkas formler 

 AsS' J och AsS 3 fordra den förra 29.91 den senare 39.02 procent. 



Som bekant har Hausmann x ) funnit att äfven en ringa inblandning utaf arsenik- 

 svaflighet är nog att hindra arsenikbisulfuren att följa sin så utpreglade kristallisations- 

 tendens. Den erhållna produkten var ett sådant rubinrödt arsenikglas och då jag ej 

 genom flera följande försök var i stånd att på det af Berzelius angifna sättet erhålla 

 annat än glasiga produkter af än rubinröd än mörkare färgnyancer 2 ), hvilkas svafvel- 

 halt icke var lägre men väl oftast högre än 36 procent, så skulle jag hafva misströstat 

 om att på denna väg lyckas erhålla en ren arsenikbisulfur, synnerligen som han på 

 annat ställe 3 ) anger sig hafva erhållit densamma genom upphettning utaf arseniksyrlig- 

 het med svafvel, men under tillsats af kolpulver, såframt min uppmärksamhet icke 

 blifvit fästad vid en under flera bland de anställda försöken, då hettan i retorthalsen 

 icke var alltför stark, afsatt rödgul kristallinisk produkt i bladformiga gyttringar, som 

 under mikroskopet visade sig vara sammansatta af ofta mycket väl utbildade, glän- 

 sande kristaller af prismatisk habitus ined pyramidytor af samma ordning samt deras 

 kanter afstympade utaf prisma och pyramid af annan ordning jemte basiska planet. 

 Vid behandling med alkali lemnade de en svartbrun olöslig återstod och utgjordes så- 

 lunda af arsenikbisulfur, h vilket ej heller motsades af formen, som allt för väl lät 

 bringa sig i öfverensstämmelse med den för naturlig realgar uppgifna. 



Härigenom blef jag föranledd att verkställa försök i mindre skala och på sådant 

 sätt att det kunde förekommas, att någondera af blandningens beståndsdelar, vare sig 

 arseniksyrligheten eller svaflet, bortginge utan att hafva agerat på hvarandra, och så 

 att luften var fullkomligt utesluten, hvilket allt i en vanlig destillationsapparat svår- 

 ligen läte sig göras-, Till den ändan utdrogs ett hårdsmält glasrör af lämplig kaliber 

 på flera ställen, så att ett antal kulor bildades med förträngningar emellan hvar och 

 en; i rörets ena ända inlades derpå 3.95 gr. arseniksyrlighet till ett mycket fint pulver 

 saramanrifven med 2.234 gr. svafvel, hvarpå luften utdrefs genom en torr kolsyreström, 

 som sedermera med måttlig hastighet fick stryka genom röret under hela tiden upp- 

 hettningen varade. Genom att nu leda gasströmen än från ena än från andra ändan 

 af röret tvungos den smältande massans beståndsdelar att utan förlust, eller åtmin- 

 stone på mycket små qvantiteter när, agera pa hvarandra. Svafvelsyrlighet utveck- 

 lades under hela operationen. I dess början var massan mycket trögsmält och svår- 

 fiygtig, i fast form glasig, rubinröd, genomskinlig, i smält tillstånd svart till svartbrun, 

 i gasform egde ilen chlorgasens bekanta färg; men så småningom blef den allt lättare 

 sinältbar och antog temligen lått gasform för lågan af en Bunsens brännare, hvilken 

 förändring var åtföljd af en annan: från att vara glasig och fullkomligt amorf antog 



1 ) Annalen der Clieinie und Pharmacie LXXIV S. 198 (1850) »Bemerkungen iibbr Arsenige Säure, Realgar 

 und Auripigment.» 



2 ) Anm. Vid en destillation erhölls en alldeles svart, speglande, glasig retortåterstod, i mycket tunna kanter 



genomlysande med brunröd färg, livari svafvel ingick till 37.7 9 och arsenik till 62.09 proc. 

 ') Kougl. Vetenskaps-Akademiens Handlingar 1825 s. 297. 





