8 L. F. NILSON, 



satsen föranledde mig dock att repetera hans försök och jag utförde det under alldeles 

 samma förhållanden, för hvilka jag ofvan redogjort vid framställningen ntaf arsenik- 

 bisulfur ur arseniksyrlighet och svafvel. I röret inlades fint sammanrifna arsenik- 

 syrlighet och bisulfnr i ett vigtsförhållande, som öfverensstämmer med livad formeln 



3AsS a +4As 3 = 7As + 6SO a 

 kräfver. Under upphettningen, hvarigenom blandningen drefs från ena kulan till den 

 andra i röret och hvarvid svafvelsyrlighet ständigt bildades, visade sig snart en svart 

 omisskännlig arsenikspegel och det dröjde ej serdeles länge innan för blotta ögat tyd- 

 liga kristaller af arsenik började afsätta sig uti rörets minst upphettade delar, lätt 

 igenkännliga genom metallens egendomliga färg. Vid de båda försök jag anställde 

 sprungo glasrören sönder, hvarför destillationen icke kunde fortsättas så länge, att 

 någon serdeles anmärkningsvärd qvantitet arsenik på detta sätt kunde afskiljas; dock 

 erhölls så pass mycket att reaktionen var fullt bevisad och de erhållna kristallerna vi- 

 sade sig vid förstoring ega arsenikens rena färg och glänsande ytor och voro väl 

 utbildade. 



Den inverkan, arsenikens syre- och svafvelfören ingår (jag talar här i allmänhet, 

 ty det synes vara likgiltigt, hvilka man väljer, blott de blandas i vederbörliga förhål- 

 landen) sålunda utöfva på hvarandra vid upphettning, har sin fullkomliga analogi i den 

 blyets motsvarande föreningar visa, en inverkan, som så lyckligt funnit användning vid 

 blyets metallurgiska framställning. Att den reduktion till metallisk arsenik, jag i här 

 ifrågavarande fall funnit försiggå, icke kan få någon praktisk betydelse ligger i sakens 

 natur. 



Såsom förut är anmärkt, utvecklades svafvelsyrlighet vid destillationsförsöken med 

 arseniksyrlighet och svafvel eller realgar under hela tiden upphettningen varade. Detta 

 förhållande syntes mig tyda på tillvaron utaf oxysulfurer utaf arsenik, hvilka först ge- 

 nom ihärdig upphettning kunna bringas att sönderfalla genom syrets förening med 

 svafvel, men redan af framställningssättet vore omöjligheten att erhålla sådana för- 

 eningar af bestämd atomistisk sammansättning ögonskenlig. Redan Fournet j ) trodde 

 sig ega anledning antaga tillvaron af en sådan oxysulfur. Vid röstning utaf blandad 

 svafvel- och arsenik-kis erhöll han nemligen, utom andra produkter, en genom sin 

 orangegula färg och fullkomliga genomskinlighet utmärkt kropp, hvaraf, efter förnyad 

 destillation, i retorten återstod ett gummiguttalikt ämne utan spår af fri arseniksyrlig- 

 het, hvilkct han är böjd för att tolka såsom ett oxysulfuret. Men som det genom be- 

 handling med vatten förlorade sitt sammanhang och arseniksyrlighet utlöstes under det 

 ett gult pulver stannade olöst, så ansåg han att det icke torde erbjuda tillräckligt be- 

 stående karaktärer för att anses som en förening. Afven Hausmann 2 ) synes lemna 

 oafgjordt, huruvida någon sådan förening existerar. Han anför att arseniksyrligheten i 

 bada modifikationerna upptar svafvelarsenik i hetta, och yttrar dervid att denna pro- 

 dukt torde böra anses som en blandning utaf båda föreningarna: men längre ner der- 

 emot nämner han tydligen ett arsenikglas såsom »eine Verbindung von Arseniger-Saure 

 und Schwefelarsenik». 



1 ) Anförd t ställe S. 268 



2 ) \ ifördl ställe 8 1!»!». 



