OM ARSENIKENS SULFURER OCH DERAS FÖRENINGAR. 17 



gulbrun, och efter urtvättning med urkokadt vatten oxiderades den jemte filtrum med 

 rökande salpetersyra och slutligen med chlorsyradt kali och chlorvätesyra ; öfverskottet 

 af syra aflägsnades genom afdunstning till torrhet i vattenbad, arseniksyran reducerades 

 derpå med svafvelsyrlighet och efter reduktionsmedlets fullständiga aflägsnande genom 

 upphettning fälldes lösningen med vätesvafla. Den härvid erhållna arseniksvafligheten 

 vägde 0.417 gr. efter torkning vid 100°, motsvarande 0.2543 gr. arsenik eller 22,87 proc. 

 af invägd arsenikbisulfur. Af den alkaliska lösningen fälldes ett prof med chlorvätesyra; 

 den erhållna gula svafvelarseniken urtvättades och löstes (fullständigt och lätt) i ammoniak, 

 försattes med salpetersyrad silfveroxid och efter det afskiljda svafvelsilfrets aflägsnande 

 föll vid tillsats af salpetersyra en ljusgul fällning, hvarigenom jag erhöll bekräftelse på 

 Kuhns iakttagelse x ), att i lösningen ingen arsenikbisulfur såsom sådan ingick. — Då 

 återstoden af den svagt gulbruna alkaliska lösningen öfverlemnades åt sig sjelf i luften, 

 affärgadcs den innan kort, under det att en obetydlig svart fällning afsatte sig. 



Vid ett annat på samma sätt utfördt försök erhölls af 



2) 1.128 gr. arsenikbisulfur en olöst återstod, som lemnade en fällning utaf arse- 

 niksyrad ammon.-talk, efter torkning vid 105° vägande 0.C895 gr. motsvarande 0.2722 gr. 

 arsenik eller 24.13 proc. af invägda qvantiteten arsenikbisulfur. 



Medium af båda försöken ger ett värde på olöst arsenik af 23.50 proc, som nä- 

 stan fullkomligt öfverensstämmer med livad formeln 3AsS 2 — 2AsS 3 +As fordrar eller 

 23.36 proc. Upphettningen hade härvid icke varit serdeles långvarig. 



3) Vid ett tredje försök användes 1.1335 gr. arsenikbisulfur och kokningen fick 

 fortgå under en flera gånger längre tidrymd än i båda förra försöken. Den härvid er- 

 hållna olösta återstoden var alldeles svart och lemnade efter fullständig urtvättning och 

 syrsättning med rökande salpetersyra en lösning, som i kokning visserligen icke genast 

 grumlades af chlorbarium, men efter en kort stund inträdde en obetydlig fällning. 



Den af alkalit upptagna arseniken bestämdes genom fällning med chlorvätesyra och 

 vätesvafla (det senare emedan vätesvafla bortgick vid lösningens försättning med syran), 

 den erhållna arseniksvafligheten togs på vägdt filtrum, torkades vid 100° och vägde då 

 0.993 gr. motsvarande 0.6055 gr. arsenik eller 53.42 proc. af använda arsenikbisulfurens 

 vigt och då denna håller 70.09 procent arsenik, så följer häraf att endast 16.67 procent 

 deraf stannat olöst och att mängden af det olösta sålunda betydligt aftager med upp- 

 hettningens långvarighet. 



4) Ungefär samma resultat gaf 1.1554 gr. arsenikbisulfur, likaledes efter längre upp- 

 hettning. Att äfven den härvid bekomna olösta återstoden var svafvelhaltig, derom 

 förvissade jag mig efter dess lösning i rökande salpetersyra, ty vätskan opaliserade 

 snart, ehuru ytterst svagt, med chlorbarium; alkalit hade härvid utlöst 0.6134 gr. arse- 

 nik, bestämd såsom 1.006 gr. arseniksvaflighet på samma sätt som i föregående försök, 

 eller 53.09 proc. af den invägda arsenikbisulfurens vigt; följaktligen hade endast 17. oo 

 proc. arsenik stannat olöst. 



l ) Se s. 15. 



K. Vet. Akad. Hand!. B. 10. N:u 2. 



