18 F. L. NILSON, 



Till alla nu anförda reaktionsförsök har en kristalliserad arsenikbisulfur användts 

 efter förutgången pulverisering och slamning. I det föregående är nämndt, att genom 

 arseniksvaflighets lösning i kolsyradt alkali erhållits en fullkomligt ren arsenikbisulfur, 

 som genom sitt ytterst fint fördelade tillstånd var serdeles lämplig för försök öfver 

 dess sönderdelning med alkali. Till följande reaktionsförsök har en sådan blifvit an- 

 vänd. Härvid har jag sökt att alldeles undgå möjliga fel genom luftens oxiderande 

 inflytande icke blott vid upphettningen, som äfven i likhet med alla föregående försök 

 företogs uti en af en tätt slutande platinaskål betäckt platinadegel, hvari vätskan hölls 

 i liflig kokning, utan äfven vid den olösta återstodens urtvättning, som skedde med 

 fullkomligt urkokadt, luftfritt, varmt vatten i en atmosfer af kolsyra. Uti en ofvantill 

 med en öppning försedd glasklocka, nedtill lufttätt sluten till en glasplatta, hade jag 

 nemligen med en kautschukpropp infästat en liten glaspipett, som nådde nästan ner 

 till en uti den med kolsyra fyllda klockan ställd tratt, i hvars filtrum den olösta åter- 

 stoden så hastigt som möjligt öfverfördes i luften. Tvättningen försiggick nu derige- 

 nora att pipetten fylldes med vatten, som så småningom rann ner genom dess fint ut- 

 dragna spets. 



5) 0.7205 gr. arsenikbisulfur, upphettad med kalilut under 5 timmar, lemnade så- 

 lunda en återstod, som jemte filtrum oxiderades med rökande salpetersyra; efter syre- 

 öfverskottets aflägsnande genom upphettning i vattenbad fälldes arseniken såsom arse- 

 niksyrad ammon.-talk, som efter förutgången torkning vägde 0.i335 gr., motsvarande 

 0.1711 gr. arsenik eller 23.75 procent af invägd arsenikbisulfur. Den utaf alkalit lösta 

 svafvelqvantiteten bestämdes efter oxidation med chlor såsom svafvclsyrad baryt, som 

 vägde 1.519 gr., motsvarande 0.2086 gr. svafvel eller 28.95 proc. af den använda arsenik- 

 bisulfurens vigt. Dennas hela svafvelhalt var 0.?ibi gr.; sålunda höll den olösta åter- 

 stoden 0.1711 gr. arsenik och O.ooos gr. svafvel, d. ä. i procent uttryckt 96, 18 arsenik och 

 3,8? svafvel. 



6) O.G57 gr. på våta vägen framställd bisulfur kokades med kalilut under 8 tim- 

 mar; behandlad på samma sätt som i försök 5) gaf det olösta 0.36 gr. arseniksyrad 

 ammon.-talk, motsvarande 0.1 421 gr. arsenik eller 21.48 proc. af invägd t material. Al- 

 kalit hade upptagit 0.1908 gr. svafvel, ty efter inledning af chlor erhölls 1.389 gr. svafvel- 

 syrad baryt; i procent uttryckt utgör detta svafvel 29.04 af förbrukad svafvelarsenik, 

 som innehöll 0.1964 gr. svafvel. Af alkalit oangripna återstoden bestod sålunda i detta 

 försök af 0.1421 gr. arsenik och O.oosfi £r. svafvel, en sammansättning som fullkomligt 

 öfverensstämmer med resultatet af försök 5), ty i procent beräknad är dess arsenikhalt 

 96.21 och svafvelhalten 3.79. Här bestämdes äfven den i lösningen gångna arseniken, 

 som efter aflägsnande ur lösningen af barytöfverskottet genom svafvelsyra och salpeter- 

 syra genom afdunstning till torrhet vid 100°, fälldes såsom arseniksyrad ammon.-talk, 

 hvilken vederbörligen torkad vägde 0.7995 gr., som motsvarar 0.3156 gr. arsenik eller 48.oi 

 proc. af den invägda arsenikbisulfuren. Som synes uppgår summan utaf den olösta och 

 den af alkalit upptagna arseniken till 69.52 proc. af arsenikbisulfurens vigt och då denna 

 håller 70.09 proc. deraf, så är skillnaden ej större, än att den kan skrifvas pa den ofull- 

 komliga bestämningsmetodens räkning. Beräknas åter huru mycket arsenik skulle kunna 

 bindas af det i lösningen ingångna svaflet 0.1908 gr. under form af arseniksvafiighet, och 



