OM ARSENIKENS SULFURER OCH DERAS FÖRENINGAR. 21 



förändringen, som isynnerhet sådan på våta vägen bekommen arsenikbisulfur i luften un- 

 dergår, verkligen beroende på luftens oxiderande inverkan, så borde både den bildade 

 arseniksvafligheten och arseniksyrligheten under kolsyrans utdrifvande upptagas af ko- 

 kande sodalösning, som försatt med chlorvätesyra då koinme att ge fällning af arsenik- 

 svaflighet, hvars mängd genom inledning af vätesvafla borde tilltaga; likaledes skulle vid 

 den förändrade arsenikbisulfurens behandling med utspädd chlorvätesyra arseniksyrlighet 

 extraheras och denna lösning fällas af vätesvafla och den med chlorvätesyra behandlade 

 bisulfuren vid kokning med kolsyradt natron ge en lösning, hvarur af syror fälldes 

 svafvelarsenik. Vid de försök, jag anställde med arsenikbisulfur af olika beredningssätt, 

 som i pulverformigt tillstånd en längre tid varit utsatt för luften dels i torr form och 

 dels under vatten (slammad), visade det sig att dessa förutsättningar voro fullkomligt 

 enliga med verkliga förhållandet. Alla de nämnda reaktionerna erhöllos. Till och med 

 grofkristallinisk och i stora stycken i slutna glaskärl förvarad arsenikbisulfur visade sig 

 icke hafva undgått denna luftens sträfvan, att omvandla den uti arseniksvaflighet och 

 arseniksyrlighet; äfven den hade betäckt sig på ytan med ett vackert ljusgult pulver 

 och styckena hade blifvit bräckliga, så att de mycket lätt sönderföllo vid minsta 

 brytning. 



Jag kun ej undgå att sätta ett sådant förhållande i samband med realgarns och 

 auripigmentets förekomst i naturen. Som bekant är, finner man dem merendels pa 

 samma ställen och under samma förhållanden tillsammans *) och en stuff realgar inne- 

 håller, såsom Berzelius 2 ) anmärkt, alltid inblandad fri arseniksyrlighet, som kan ut- 

 dragas med vatten eller utspädd saltsyra och efter all sannolikhet förekommer der 

 äfven alltid auripigment. Detta förhållande förer otvunget till den åsigten, att auripig- 

 mentet är en sekundär produkt, bildad genom luftens inverkan på realgar, ett anta- 

 gande, som vinner i sannolikhet, om man erinrar sig att det förra förekommer i långt 

 mindre qvantiteter i naturen än den senare och den, såsom n}'ss nämndes, alltid för- 

 handenvarande arseniksyrligheten utgör ett ojäfaktigt vittnesbörd derom. Qvenstedts 3 ) 

 anmärkning att stuffer af realgar sönderfalla i solljuset efter längre tid till pulver, 

 finner nu sin naturliga orsak i den oxidation, som, enligt hvad i det föregående är vi- 

 sadt, så småningom försiggår i luften med pulverformig arseniksvaflighet och arsenik- 

 syrlighet som slutprodukter. 



Som bekant har H. Rose *) genom inverkan af chlor på vissa svafvelmetaller er- 

 hållit serdeles intressanta kristalliserande föreningar, hvaruti den förut obekanta och 

 som fri icke existerande svafvelsuperchloruren SO 2 ingår; föreningarna Sn€l 2 +2SCP, 

 TrCl 2 +2S€l 2 och Sb€l'+3S4T 2 äro af honom framställda, och senare har Weber 5 ) er- 

 hållit A1"'€1 3 +S£T. Arseniksvaflighet gaf emellertid ingen motsvarande förening, men 

 som slutprodukt erhölls en förening af formeln AsCl 3 +3S€l, under form af en rödbrun 

 vätska, hvari svaflet sålunda ingick såsom svafvelchlorid. Anledningen till en sådan af- 



1 ) Qvenstedt. Handbuch der Mineralogi 2:te Auflage S. 700. 

 A. Erdmann. Lärobok i Mineralogi 2 Upplagan s. 216. 



2 ) Schweiggers Journal XXII. S. 274. 

 :, j Anfördt ställe S. 701. 



4 ) Annalen der Physik und Chemie Bd XLII S. 517 (1837). 

 s ) Annalen der Physik und Chemie Bd CIV S. 421 (1852). 



