OM ARSENIKENS SULFURBR OCH DERAS FÖRENINGAR. 29 



På grund af hvad här blifvit anfördt och med stöd af hvad rörande denna fråga 

 vidare här nedan kommer att meddelas är jag af den åsigten, att arsenikbisulfuren är 

 att anse som fullkomligt saknande förmåga att bilda salter; namnet underarseniksvaflighet, 

 som blifvit densamma tilldeladt, torde derför böra försvinna ur den vetenskapliga 

 nomenklaturen. 



I stället för att låta arseniksvafiighetens lösning uti det kolsyrade natronet, efter 

 åtskiljande af utfallen arsenikbisulfur, få afsvalna, såsom händelsen var vid de förut 

 här refererade försöken, utsattes densamma under en längre tid för en temperatur af 

 vid pass +70° — 80°. Under dessa förhållanden erhölls innan kort på kärlets botten 

 och bräddar en gulbrun skorpa, sammansatt af små, hårda, bollformiga kristallgytt- 

 ringar, i hvilka dock de serskilda mikroskopiska kristallindividernas form omöjligen lät 

 sig bestämmas. Uti alkaliska vätakor, äfven ammoniak, löser sig denna produkt vid 

 vanlig temperatur fullständigt till en gul vätska, hvilken, med chlorvätesyra försatt, åt- 

 skiljer en gul, flockig fällning. Denna utgöres af arseniksvaflighet, ty efter lösning i 

 ammoniak ger den med salpetersyrad silfveroxid svafvelsilfver och vid neutralisation 

 med salpetersyra af det härifrån befriade filtratet en gul fällning. Upphettad på porslin 

 i öppen luft smälter den först till en mörk vätska och förbrinner derpå, efterlemnande 

 en obetydlig hvit, eldfast återstod. Till vatten afger föreningen ingenting äfven vid 

 upphettning; vid kokning med chlorvätesyra fås tydlig vätesvaflereaktion på blysalt. 

 Pulver smutsgult. Till följd af dessa reaktionsförhållanden ansåg jag, att den erhållna 

 produkten utgjordes utaf det nyss beskrifna saltet NaS . 3AsS'+8HO, som under de för- 

 hallanden, det bildats, bragts att antaga kristallinisk habitus. Att dock så icke var 

 händelsen, framgick af följande analytiska bestämmelser, till hvilka ett material blifvit 

 användt, sådant det erhölls efter afsköljning med vatten, utpressning mellan sugpapper 

 och torkning vid 10l>°, vid hvilken temperatur det ej lider någon förändring. 



1) 0.5905 gr. oxiderades med rökande salpetersyra, den ännu svagt sura lösningen 

 fälldes med chlorbarium, den erhållna svafvelsyrade baryten vägde 1.692 gr., motsva- 

 rande 0.2324 gr. svafvel. Efter barytöfverskottets aflägsnande ur filtratet från denna ge- 

 nom svafvelsyra och arseniksyrans reduktion med svafvelsyrlighet samt öfverskottets af 

 reduktionsmedlet utjagande genom upphettning, fälldes derur med vätesvafla 0.58! gr. 

 arseniksvaflighet =0.35 43 gr. arsenik och nr filtratet derifrån erhölls 0.012 gr. svafvel- 

 syradt natron = 0.oi)39 gr. natrium. 



2) O.fiss gr. gaf pa enahanda sätt behandladt 1.96 gr. svafvelsyrad baryt =0.2692 

 gr. svafvel, O.077 gr. arseniksvaflighet =0.4129 gr. arsenik och 0.014 gr. svafvelsyradt na- 

 tron =0.0045 gr. natrium. 



1 procent af de invägda vigtsmängderna blifva dessa värden: 



1. 



Na 0.65 



As 60.00 



S 39.18 



99.83 



