34 L. K. NILSON, 



ligt bestämningarna 1) och 2). Att saltet måste hafva hållit en inblandning af arsenik- 

 syrlighet bevisas äfven genom en beräkning öfver saltets och den deraf erhållna fria 

 syrans arsenikhalt; försöken 9) och 10) lemnade nemligen resp. 7 6 . r> i och 77.64 proc. 

 fri syra, som enligt 13) och 14) egde en arsenikhalt af i medium 54.12 proc. Beräk- 

 nadt på odekomponeradt salt ge dessa talvärden en arsenikhalt hos detsamma utaf resp. 

 41.42 och 42.01 proc, tal som vida närmare öfverensstämma med formelns fordran, än 

 de som erhållits vid de direkta arsenikbestämningarna å saltet, hvilka i medium äro 

 45.08 proc. Att emellertid endast 1.91 proc. arsenik enligt försök 10) kunde ur chlorväte- 

 - vrelösningen utfällas genom vätesvafla, beror naturligen derpå, att en stor del under 

 »len långvariga upphettningen förflygtigats såsom chlorarsenik. 



Hvad här nu blifvit anfördt torde vara tillräckligt, för att göra det mer än sanno- 

 likt, att föreningen i fråga verkligen utgöres utaf trisulfo-arseniksyradt natron, ehuru- 

 väl de meddelade arsenikbestämningarna kunna lemna åtskilligt öfrigt att önska med 

 afseeude på den beräknade sammansättningen. Dessutom skall den på motsvarande 

 sätt erhållna oxysulfiden af kali, ehuru icke af samma sammansättning, lemna ännu ett 

 stöd härför Omöjligheten att erhålla saltet omkristalliseradt lade äfven hinder i vägen, 

 att på detta sätt erhålla en renare produkt. I den förmodan att föroreningarna före- 

 trädesvis borde angripas utaf kolsyradt natron. behandlade jag saltet, gulnadt som det 

 var efter förvaring i luften, med en ljum lösning häraf; dess granatröda färg återkom 

 snart och då de å så behandladt salt verkställda bestämmelserna gifvit i någon man 

 vackrare resultater, så meddelas de här: 



1) 1.356 gr. lemnade en i saltsyra olöst återstod af 0,999 gr., motsvarande 73. H7 

 proc. af invägdt material och i filtratet härifrän erhölls 0.263 gr. svafvelsyradt natron 



=0.0852 gr. eller 6,28 proc. natrium. 



2) 0.4382 gr. af den i förra försöket bekomna oxysulfiden lemnade, syrsatt med 

 rökande salpetersyra, l.i gr. svafVelsyrad baryt = 0.151 1 gr. eller 34.44 proc. svafvel och 

 i filtratet derifrån efter baryt- och syre-öfverskottets aflägsnande 0.r>?8 gr. arseniksyrad 

 ammon.-talk, som håller 0.2'w'. gr. eller 56.40 proc. arsenik. 



3) 0.518 gr. af samma trisulfo-arseniksyra lemnade på enahanda sätt 1.321 gr. 

 svafvelsyrad baryt —0.1814 eller 35.o? proc. svafvel och 0.7375 gr. arseniksyrad ammon.- 

 talk =0.2911 gr. eller 56.19 proc. arsenik. 



Beräknade på osönderdeladt salt ge dessa värden resp. 41.59 och 41.39 proc. ar- 

 senik och resp. 25. a? och 25.78 proc svafvel. En direkt svafvelbestämning gaf 26.35 

 proc. Mängden utaf vid sönderdelning med chlorvätesyra erhållen fri oxysulfid hade, som 

 synes, nedgått med några procent och öfverensstämmer temligen väl med hvad den an- 

 gifna formeln för saltet fordrar, nemligen 74.73 proc.: den fria syrans svafvelhalt hade 

 förblifvit densamma under det arsenikhalten i någon mån höjt sig. 



Det mest åtgörande beviset, som kunnat erhållas derför, att den granatröda pro- 

 dukten eger här antagen konstitution, hade utan tvifvel varit, om, genom den fria 

 oxysulfidens ('("»rening med undra oxider, andra salter af denna syra kunnat erhållas; 

 på en sådan synthes har jag visserligen också varit betänkt, men de icke serdeles stora 

 qvantiteter, hvari densamma erhållits, äro förbrukade till de analytiska Undersöknin- 



