60 L. F. NILSON, 



b. Senare afsatte sig ur samma lösning stora monokliniska prismer med basplan 

 och + hemidoma, med streckning snedt tvärsöfver och diamantglans. Saltet var af 

 svagt gul färg och luftbeständigt; svårlöst i kallt vatten, blef det rödt vid upphettning 

 dermed. 



Analysen ä mellan sugpapper torkadt salt lemnade af 



1) 0.34! gr., vid syrsättriing i rökande salpetersyra, olöst 0.1905 gr. svafvelsyrad 

 baryt —0.112 gr. barium och 0.0262 gr. svafvel; ur filtratet fälldes 0.2765 gr. svafvelsyrad 

 baryt =0.038 gr. svafvel. 



2) 0.4075 gr., sönderdeladt med varm ehlorvätesyra, 0.130 gr. arseniksvaflighet = 0.0829 

 gr. arsenik och 0.0531 gr. svafvel, och ur lösningen erhölls 0.25 gr. svafvelsyrad baryt 



0.147 gr. barium och 0.0343 gr, svafvel. 



Beräknad t i procent, med vatten som förlust: 



1. 2. 



Ba 32.85 31. u 



As — 17.73 



S I8.00 18.70 



HO 32.13 



hvarutaf formeln 

 som fordrar 





lOO.oo 



AsS^+löHO, 





137 



32.io 



75 



17.56 



80 



18.73 



135 



31.01 



2BaS 



2Ba 



As 



5S 



15HO J.^ 



427 lOO.oo 



E. ARSENIKSVAFLIGT SVAFVEI STRONTIUM. 



1. Lemnas en med arseniksvaflighet mättad lösning utaf vätesvafiadt svafvel- 

 strontium att afdunsta öfver svafvelsyra, så förhåller den sig härvid såsom nämnd t är 

 om barium, men den afsatta amorfa fällningen är af betydligt ljusare färg och intorkad 

 lemnar den en glänsande orangegul massa, som ofullständigt löses af vatten. Chlor- 

 vätesyra dekomponerar den fullständigt och på detta sätt utröntes sammansättningen af 

 det i lufttomt rum torkade saltet: 



0.435 gr. salt lemnade härvid 0. 2005 gr. arseniksvaflighet och 0.1945 gr. svafvelsyrad stron- 

 tian ==0.1207 gr. svafvelstiontium. 

 Härutaf formeln 



2(SrS. AsS ),f)110, 

 enligt hvilken beräknas i procent 



funnet 



2SrS 119.5 29.il 29.12 



2AsS 3 246.0 59.<»3 59.s<> 



5HO 15.0 lO.ii o 10.99 (förlust) 



410.5 lOO.oo lOO.oo 



