OM ARSENIKENS SULFLREE OCH DERAS FÖRENINGAR. 73 



1) 0.61 oj gr. gaf efter lösning i rökande salpetersyra, sedan öfverskottet af 

 oxidationsmedlet blifvit aflägsnadt, 0.7125 gr. arseniksyrad ammon.-talk, som motsvarar 

 0.2812 gr. arsenik. 



2) 0.5435 gr. lemnade likaså 1.9525 gr. svafvelsyrad baryt, som innehåller 0.2681 gr. 

 svafvel. 



I procent utaf använda svaflan äro dessa värden: 



As 46.06 



46.06 „ 1 

 ^- = 0.614j 



49.34 „ 1 



3.0841 



16 



S 49.34 



Förlast 4.60 



100.00 



Om förlusten är vatten, och den kan ej annat vara, så leda de erhållna värdena 

 till formeln 



HO.x\sS 5 , 

 som fordrar 



As 75 45.73 



5S 80 48.78 



HO 9 5.49 



164 lOO.oo 



För att kontrollera, om det erhållna resultatet var riktigt, verkställdes ännu en 

 analys å svafla, som icke blott fick torka öfver svafvelsyra i lufttomt rum tills den vi- 

 sade konstant vigt, hvilket snart inträffar, utan derutöfver i flera dygn, då den likväl 

 ännu vägde lika mycket: 



1) 0.5105 gr. lemnade 0.5945 gr. arseniksyrad ammon.-talk, motsvarande 0.2347 gr. 

 arsenik. 



2) 0.4625 gr. gaf 1.1275 gr. svafvelsyrad baryt eller 0.2235 gr. svafvel, 



värden, som beräknade i procent, visa en noggrann öfverensstämmelse med dem, for- 

 meln fordrar: 



As 45.97 



S 48.32 



HO 5.7i 



lOO.oo 



Det vill härutaf synas som om svaflan, då den går förlustig om det svafvelväte, 

 i förening hvarmed den enligt föregående först utfaller, i stället upptager vatten och 

 dermed bildar ett hydrat i likhet med hvad förut kändt är med afseende på en eller 

 annan svafvelmetall t. ex ZnS . HO l ) och den förmodan torde vara mer än sannolik, 

 att flera tunga metallers svafvelföreningar ursprungligen fällas såsom sulfhydrater, ehuru- 

 väl dessa, såsom mindre beständiga och tillfölje deraf föga tillgängliga för undersökning, 

 hitintills blifvit så godt som alldeles förbisedda. . 



*) Se Fresenius: Anlcitung zur qvant. chem. Analyse 1866. S. 139. 



K. Vet. Aka.l. Hnndl. B. 10. N:o -'. 1" 



