T»! L. F. NILSON, 



De förhållanden, som här blifvit vidrörda, synas gifva vid handen, att arsenik- 

 svaflan håller 2 ntaf sina 5 svafvelatomer mindre starkt bundna, tillfölje hvaraf den 

 visar en stor benägenhet att sönderfalla uti arseniktrisurfid och fritt svafvel. Ehuruväl 

 jag icke med säkerhet kan afgöra, huruvida det svafvel som kolsvaflan utdrog ur 

 svafvelsilfret, härrörde från en sådan sönderdelning af arsenikpentasulfiden vid behand- 

 ling med silfversalt, alldenstund äfven ur den oförändrade svaflan med samma medel 

 något svafvel kunde extraheras *), så torde det dock vara sannolikt att ifrågavarande 

 reaktion har sin grund härutinnan, åtminstone synes den härigenom få en serdeles en- 

 kel förklaring. 



Ännu ett faktum, som talar för ett sådant antagande, synes ligga deri, att arse- 

 niksvafla vid lösning- uti vätesvafladt salt ger ett dubbelsalt af arseniksvafla och arsenik- 



*& 



svaflighet såsom längre ner skall visas. 



Att arseniksvafladt svafvelnatrium vid kokning löser bisulfur under bildning af 

 arseniksvafligt salt, har jag redan förut varit i tillfälle att omnämna. 



De salter, till hvilkas beskrifning jag nu skall öfvergå, hafva med ett och annat 

 undantag erhållits genom svaflans lösning uti vätesvaflade salter. hvilken försiggår un- 

 der stormande utveckling af svafvelväte och derjemte alltid under afsats af fritt svafvel. 



Att arseniksvafligt svafvelalkali vid närvaro af svafvelalkali till mer än 1 atom 

 öfvergår till arseniksvafladt salt under det arsenikmetall frigöres, har redan i det före- 

 gående blifvit påpekadt. 



a. Endast på sist nämnda sätt har jag erhållit arseniksvafladt svafvelkalium af 



sammansättningen 



3KS.AsS'+2ll(> 



uti långa, fyrsidiga, ytterst deliqvescenta prismer 2 ). 



Det kan dock tagas för alldeles afgjordt, att detta salt jemväl kan erhållas genom 



det vätesvaflade saltets mättning med arseniksvafla, då 



b. arseniksvafladt svafvelnatrium på detta sätt erhålles, som vanligt väl kristalli- 

 seradt i stora, gula, monokliniska prismer af sammansättningen 



3NaS.AsS n +15HO. 



A det sålunda erhållna saltet, som otvetydigt genom sin form visade sig ega 

 denna sammansättning, har jag endast företagit en svafvelbestämning, som utföll så att: 

 0.506 gr. mellan sugpapper pressadt material efter oxidation med rökande salpetersyra 

 gaf 1.1265 gr. svafvelsyrad baryt, motsvarande 0.1549 gr. svafvel eller 30. Bl proc, under 

 det dess formel fordrar 31.45 procent. 



Samma salter erhöllos också 3 ), då arseniksvaflighet upptogs af en kokande con- 

 centrerad soda- eller pottaske-lut. 



Ett salt 4 ) af formeln 3XaS . AsS 5 +18HO erhölls derigenom att en lösning, inne- 

 hållande 3NaS.AsS :! sönderföll uti fri arsenik och arseniksvafladt salt vid afdunstning uti 

 lufttomt rum. 



x ) Att detta var händelsen synes ge ännu ett stöd för livad förut blifvit antaget rörande arseniksvanans benä- 

 genhet att energiskt qvarhålla svafvelväte, dä den fälles ur sina salter. 



2 ) Se sid. 48. 



3 ) Se sid. 35 och 45, 



4 ) Se sid. 52. 



