(JM AFSÖNDRINGEN AF VÄXTSLEM HOS FAM. FOLYGONjEE JUSS. 7 



'ni re lagret eller det, som begränsar det slemuppfyllda rummet, har långsträckta celler, 

 hvilka med sina tillspetsade ändar skjuta in emellan hvarandra. Dessa celler ega, straxt 

 efter lagrens differentiering, blott ett ringa, synbart innehåll, som bildar en smal, slem- 

 mig kant på cellmembranens inre sida, medan hela det återstående cellrummet upptages 

 af den förstnämnda vätskan, hvilken af absolut' alkohol förändras till en småervniff massa 

 eller till trådar, som sträcka sig från cellens ena sida till den andra. Uti de delar af dessa 

 cellers membraner, som äro vända mot det slemuppfylda rummet, hafva vi ej kunnat 

 upptäcka några blåsor '). Det yttre lagret består äfvenledes af långsträckta celler, som 

 hafva tvära bottnar och förutnämnda, synbara innehall, hvilket dock här är sparsammare. 



Emellan dessa tvenne lager finnes ett chlorophyllförande, hvars celler ega ut- 

 stjelpningar i alla riktningar, så att, då 2 sådana från olika celler mötas, större eller 

 mindre intercellular-rum uppstå (lig. 19). Samtidigt med ochreans tillväxt förstoras 

 dessa utstjelpningar, hvilket kan gå derhän, att de ursprungliga cellerna så långt af- 

 lägsnas från hvarandra, att uti den l:sta eller 2:dra orchean knappast några chloro- 

 phyllförande celler kunna upptäckas på de ställen, som befinna sig emellan 2 kärlknippen. 



De omnämnda, bandlika håren, hvilka utbildas från det inre af dessa trenne cell-lager, 

 förekomma såsom mycket unga och outvecklade på knoppens allra innersta oehreor 

 och anträffas i fullvuxet tillstånd först på den 2:dra till den 4:de ochrean. Förloppet 

 af deras utveckling är följande. 



En af de celler, som tillhöra ochreans innersta lager, utväxer, och i denna upp- 

 står snart en horisontal skiljevägg. Härigenom uppkomma 2 nya celler, af hvilka den 

 nedre, som är i jemnhöjd med ochreal-cellerna, vanligen förblifver enkel (fig. 2, 21), 

 medan den öfre, som befinner sig utom dessa, ånyo underkastas en horisontal delning 

 (fig. 1). De celler, som nu uppstått, erhålla vertikala skiljeväggar, och af dessa utgöra 

 de 2 nedre, så att säga, trichoinets fot, hvaremot det bandlika håret utbildas ur de 2 

 öfre (fig. 2). Detta tillgår vanligen sa, att, sedan dessa 2 celler något förlängts, de 

 delas vertikalt (fig. 3), hvarefter sidocellerna växa de 2 mellersta i förväg. Dessa ut- 

 skott böja sig så småningom tillsammans, oeh horisontala skiljeväggar begränsa dem 

 snart mot den underliggande raden (fig. 4). Om de 2 celler, som härefter utgöra det 

 handlika hårets spets, delas vertikalt, och de nu uppkomna sidocellcrna ånyo växa i 

 förväg, eller om horisontala skiljeväggar först uppstå uti spetscellerna, kunna vi ej af- 

 göra. Emellertid finner man stundom, att, äfven sedan flere öfver hvarandra belägna 

 cellradcr uppkommit, de öfversta sidocellerna skjutit förbi de mellersta (fig. 5, 6), 

 ehuruväl de senare ganska ofta så kunna förlängas, att sidocellerna liksom hänga pä 

 deras sidor (fig. 7). Det sätt för de bandlika hårens utveckling, som nu skildrats, 

 torde hos dessa växter vara det vanligaste. Men man kan dock ganska ofta iakttaga, 

 att horisontala skiljeväggar upprepade gånger uppstå uti det bandlika håret, sedan det fått 

 den form, som fig. 2 utvisar, och att först härefter ett större antal celler utbildas i samma rad. 



De s. k. fotcellerna oberäknade, består det bandlika håret i fullvuxet tillstånd 

 af 4 till 6, öfver hvarandra belägna cellrader, af hvilka hvardera vanligen är samman- 

 satt af 4, i bredd befintliga celler, hvilkas horisontala väggar än stå i jemnhöjd med 



') Hvad som raed detta uttryck bör förstås, skall längre fram omnämnas. 



