8 P. G. K. T II K ÖRIN, 



än öfver hvarandra. Men de nedersta raderna ega stundom flere, än 4 celler (tig. 9, 20), 

 och den öfversta dels 2 dels 4 celler i bredd, som än äro jemnhöga än mer eller 

 mindre skjuta förbi hvarandra. 



Det är isynnerhet uti det bandlika hårets nedre del, som sidocellerna vid sina 

 ändar äro mycket smalare, än på midten, så att håret är liksom insnördt vid de ställen. 

 der 2 rader stöta intill hvarandra. Detta förhållande gifver sig tydligast till känna 

 hos de bandlika hår, som finnas på den 4:de till den 2:dra ochrean, hvaremot mem- 

 branerna äro raka hos dem, som fullgjort sina funktioner eller qvarsitta på den 

 brustna ochrean. 



De bandlika hårens cellmembraner äro under utvecklingen jemförelsevis tunna, 

 aldrig bredare, än 0,ooi """', l ) men väl ofta smalare och förtjockas knappt märkbart, 

 sedan håren bekommit sin normala storlek och sitt tillbörliga antal celler, äfven om 

 detta skett långt ifrån knoppens yta. De väggar, som vetta mot det af ochrean lie- 

 gränsade rummet blifva snart cuticulariserade på ytan; ett förhållande, som till en 

 början, då cuticulan ännu är obetydlig, ej kan genom kemiska reaktioner upptäcka-, 

 men likväl derigenom ganska snart bomärkes, att blåsor börja visa sig uti membranerna. 



Dessa blåsor äro nemligen rum uti sjelfva cellmembranen och begränsas utåt af 

 dess cuticulariserade del samt inåt af den återstående. Blåsorna, som först äro korta 

 och smala, befinna sig då till ett antal af 2 eller ilere öfver hvarandra uti samma cells 

 membran (fig. 10) men sammansmälta efter hand till en enda, hvilken ofta har samnia 

 längd, som sjelfva cellen (hg. 11), och blifva äfven på bredden allt större, derigenom 

 att afståndet emellan de 2 hinnorna förstoras. Vare sig att blåsorna äro större eller min- 

 dre, har det aldrig lyckats oss att genom något reagens förändra deras vattenklara innehall. 



Dessa blåsor äro störst och talrikast hos colletererna uti de Polygoneers knoppar, 

 med hvilka vi nu sysselsätta oss, hvilket helt visst står i sammanhang derined, att hos 

 inga andra en rikligare slemafsöndring eger rum. Det är väl sannt, att membranens 

 cuticularisering kan möjliggöra blåsornas första uppträdande, emedan härigenom två, i 

 fysikaliskt hänseende olika lager bildas, som imbibera olika vattenmängder, men de 

 bekomma endast der en större utsträckning, hvarest en större mängd blastocolla bildas 

 uti och utpressas ifrån colletererna. Öm orsaken till, tiden och sättet för deras upp- 

 komst få vi framdeles vidlyftigare yttra oss. 



Den nyss utvuxna ochreal-cellen eger ett likformigt och protoplasma-artadt inne- 

 håll. Men mycket snart, och äfven om det bandlika håret blott består af några få, 

 korta celler, visa sig uti denna likformiga massa genomskinliga, vacuol-artade rum 

 (fig. 2), 2 ) som blifva allt större, ju mer hårets celler förstoras, under det att det syn- 

 bara, protoplasma-artade innehållet förminskas och far ett mer slemmigt utseende (tig. 

 5, 6). När det bandlika håret är fullvuxet och finnes t. ex. på den 3:dje eller 4:de 

 ochrean, bildar detta slenimigt-gryniga cellinnehåll ofta blott en tunn kant på mem- 

 branens inre sida och i cellens rnidt stundom en smal brygga, som förenar 2 mot- 

 stående väggpartier och länge innesluter antydan till cellkärna. 



') in. in. -- microniilliineter. 



2 ) Vi medge gerna, att detta uttryck är oegentligt; men för ögat, och jemförda med det synbara innehållel 

 tyckas dessa rum vara tomma. 



