14 P. G. K. THE OR IN, 



De bandlika hår, som firmas på de inre ochreorna, äro till formen dels lika de 

 förut omnämnda, dels mindre utbildade, än dessa, men hafva alltid mycket tunna 

 membraner, h vilka sakna bläsor. Hårens celler hafva ett slemmigt innehåll, som är 

 likformigt utbredt och innesluter en eller annan vacuol, men ochreal-cellerna äro nästan 

 alldeles uppfyllda med stärkelse. 



3:o. Knoppar, 1 ) som äro af en periodisk natur och kunna vara än axillära lin 

 terminala, sitta på den del af rhizomet, hvilken fortfarande förlänges uti jorden, ej 

 uppsänder några skott och har långa, smala internodier samt uppsvälda knutar, frän 

 hvilka bruna slidor utgå. Hvar och en af dessa knoppar är höljd af lågblad, som 

 nästan uteslutande bestå af en slida och blott i sin spets visa en antydan till rachis, 

 hvilken blifver större, i samma mån som lågbladet finnes längre frän knoppens yta. 

 Inom höljena inneslutes så ringa blastocolla, att hon för blotta ögat knappast synes 

 göra lågbladen glänsande. 



De bandlika hår, som sitta på höljenas inre sida, äro pa det sätt oregelbundna, 

 att de horisontala skiljeväggarna emellan cellerna sällan befinna sig på samma höjd, att 

 celler stundom växa utom hårets yta och mycket ofta kunna vara flere, än 4 uti hvarje 

 rad. Såväl det yttersta lågbladet, som de hår, hvilka uppbäras af detsamma, äro utan 

 synbart cellinnehåll. Det 2:dra lågbladets celler äro försedda med stärkelsekorn, och 

 de härstädes uppträdande håren ega ett slemmigt cellinnehåll, som ligger vid väggarna. 

 De öfriga lågbladen ega likaledes mycket stärkelse, men de korta hår, som sitta pa 

 dem, skilja sig från det föregående lågbladets med afseende på cellinnehållet, hvilket 

 liknar det, som finnes uti a^quivalenta Rumex-knoppars yngre hår. Hos ifrågavarande 

 knoppar synas inga bläsor uti hårcellernas membran, hvilken sjelf är tunn. 



Af redogörelsen för de 2, senast omnämnda slagen af knoppar framgår det, att, 

 äfven om man ej hos de bandlika hår, som finnas på de yttersta höljena uti den öfver- 

 vintrande knoppen, kan upptäcka något spår af lifsverksamhet, organisationen af de 

 hår, som förekomma på de inre, visar, att en sådan derstädes eger rum och hufvud- 

 sakligcn yttrar sig uti delarnas förstoring. 2 ) 



1'olyg'Oiiuui viviparum L. 3 ). Denna växt liknar, såsom man kunde förmoda, med 

 afseende på afsöndringsorganernas byggnad den föregående. Rotbladsknopparna äro 

 dock kortare och innehålla färre små-knoppar, och hvar och cm af dessa eger en mindre 

 mängd blastocolla, än motsvarande hos P. Bistorta. Hornen, med hvilka de bandlika 

 håren slutas, äro härstädes mycket långa (tig. 39), hvilket stundom kan gå ända derhän, 

 att 2 särskilta hår tyckas utgå från sjelfva foten. Cellinnehållet är det vanliga, och 

 några få bläsor synas uti hårcellernas membran såväl som uti glandiernas, hvilka äro 

 af vanlig form och finnas på de inrullade bladen. 



') De delar, som från dessa knoppar komina att utbildas, fortväxa i jorden, men de knoppar, som sitta i det 

 uppsvälda rhizomets spets, uppsända den följande vegetationsperioden växtdelar ofvan jordytan. De under- 

 söktes vid samma tid, som de föregående. 



2 ) Detta behöfver ej stå i strid med det vanliga förhållandet, att knoppens lif vintertiden är latent, ty liksom 

 de i knoppen anlagda öfverhiidsbihangen nå sin fullbildning långt före de knoppdelar, hvarpå de sitta. -.1 

 kunna väl hos de förra tillväxt och andra lifvets processer försiggå, innan de hafva begynt uti de senare. 



3 ) Undersökta exemplar halva växt vilda vid Göteborg, 



