OM AFSÖNDRINGEN AF VÄXTSLEM HOS FAM. POLYGONEJE JUSS. 15 



Rheuiu-arter, ') af hvilka vi företrädesvis afse Rliapoiitieum L och lcucorrhiziini 



Fall. Bladen äro i knoppläget veckade och skrynklade samt täckas af hättelika, 

 tjocka knopphöljen, som, då de brista sönder, uppflikas från spetsen. Få små-knoppar 

 finnas på en gång innanför hvarandra och äro till formen korta, jemntjocka och i 

 spetsen tvärt afrnndade. Uti olika knoppar och deras särskilta delar gestalta sig af- 

 söndringsorganerna och blastocollan olika. 



1:0. När rothladsknopparna om våren växa förbi de mörka, vissnade bladpartier, 

 som utgjort deras vinterskydd, är blastocollan, som finnes emellan hölje och blad, i 

 förhällande till detta rums storlek, ganska obetydlig, och uti ochreal-cellerna bildar det 

 -lemmiga innehållet en tunn kant på väggen. 



De bandlika hårens form är väl i hufvudsak den vanliga och kan äfven i de 

 minsta detaljer vara sådan, ehuru den rätt ofta härifrån afviker. Sa utbildas en stor 

 mängd korta, tvåeelliga rader, innan håret tillväxer på bredden (tig. 29). I mer ut- 

 bildadt tillstånd bestå hårets egendomligheter dels deri, att vid dess bas skiljeväggar 

 uppstå i ovanliga riktningar och pä ovanliga ställen, så att en cell, i stället för att 

 öfvergå till 2, bredvid hvarandra belägna, förändras till fiere, som stå öfver hvarandra, 

 dels deri, att äfven närmare spetsen skiljeväggar uppkomma i sneda riktningar (fig. 30, 

 31). Dessutom händer det, att ytcellerna stjelpas ut vid sin öfre ända, hvarefter den 

 utvuxna delen genom en vngg afskiljes från den, som ingår i det ursprungliga håret. 

 Utböjningen förlänges sedan på sidan om de ofvanstående cellerna, hvarigenom man 

 stundom, då håret betraktas i en viss riktning, kan få se 2 olika lager ligga öfver 

 hvarandra. Det utbildade håret kan än vara kortare och bredare, hvarvid det bestar 

 af rader, i hvilka flere celler ingå, än längre och smalare, dä det antingen helt och 

 hållet eller till en stor del utgöres af tvåcelliga rader. 



De bandlika håren hafva tunna membraner, uti hvilka blåsor till och med vid 

 700 gångers linear-förstoring endast såsom tina strimmor kunna upptäekas, vare sig att 

 håren finnas pä den yttersta, höljande ochrean, hvarinom en större mängd blastocalla, 

 än annorstädes, är samlad, eller de uppträda på de inre. Frånvaron af blåsor uti 

 membranerna står helt visst i sammanhang med dessa omständigheter hos Rheum-arternas 

 knoppar, att en jemförelsevis obetydlig blastocolla afskiljes, och att endast få små- 

 knoppar på en gång förekomma uti samma knopp. På grund af den senare omständig- 

 heten kan blott en kortare tid blifva beskärd ät hvarje hårs tillvaro, hvarigenom mem- 

 branens yttre del ej hinner att cutieulariseras så mycket, som annars skulle hafva 

 varit fallet, eller att på det sätt förändras, att möjlighet finnes till bläsornas första 

 bildning. Dertill förtjenar det att antecknas, att uti den slutna knoppen hårcellernas 

 membran är mycket spänd och böjd utåt (fig. 30, 31), men att de hår, som qvarsitta 

 på den brustna ochrean, vanligen hafva raka väggar (fig. 32, 33). 



De bandlika hårens synbara innehåll intager ej ens under deras första utveckling 

 hela cellrummet och kan äfven under denna tid finnas blott vid väggen (fig. 29). 

 Hos håret, som anträffas på den brustna ochrean, bildar detta innehåll en fin tråd i 

 cellens ruidt (fig. 33). Det etiolerade bladet har slemförsedda ytceller, ifrån hvilka 



') De undersökta exemplaren hafva odlats vid Göteborg orh i Upsala botaniska trädgård. 



