ö 



P. G. E. THEO III N, 



glandier utvuxit, som hafVa vanlig form och vanligt innehall. Dessa glandier finnas 

 qvar på det nyss frigjorda bladet, ehuru de här ej ega något synbart innehåll, men 

 hafva försvunnit, när bladet fullständigt utvecklats. ') 



2:o. Knoppar, 2 ) som befinna sig i hvilande tillstand och ytterst äro höljda af 

 tunna fjäll, sitta på det korta, öfvervintrande rhizomet. Innanför fjällen förekomma 

 3 lågblad, som fullständigt hölja hvarandra, och hvilkas inre sida är glänsande, lik- 

 som den hade ett fernissöfverdrag, ehuru man ej kan märka något utflutet slem. Uti 

 lågbladen, som äro temligen tjocka, är en stor mängd stärkelse samlad; uti deras inre 

 del hafva föröfrigt cellerna ett nästan vattenklart innehåll, som innesluter ännu genom- 

 skinligare vacuoler. 



Lagbladens bandlika hår äro ovanligt langa, bestå vid basen af flere tvåcelliga 

 rader och hafva närmare spetsen många rader, som äro bildade af 3 till 4. mycket ut- 

 dragna celler. Om håret finnes på något af de innersta lågbladen, ega dess celler ett 

 obetydligt, sleinmigt-grynigt innehall, men om det förekommer på något af de yttersta, 

 saknas nästan allt sådant. Det ser ut, som hade håret till egen förstoring användt 

 alla tillförda näringsämnen och derigenom bekommit sin ovanliga längd. 



3;o. Den egentliga knoppen finnes inom dessa lågblad och cger ochreor, hvilkas 

 celler hafva ett slemmigt innehåll och ringa stärkelse. De bandlika hår, som sitta på 

 dessa ochreor, äro till formen lika de sistnämnda, men mycket mindre, och utgöras af 

 korta, breda celler, af hvilka de yttre hafva en starkt utatböjd membran, som saknar 

 blåsor. Harcellernas innehåll är tunnt, slemmigt och försedt med vacuoler. De hop- 

 vecklade bladen äro gula, oljelikt genomlysande, och deras små celler visa vacuoler i 

 sitt sleminiga innehall. Bladens glandier äro delvis högt utbildade eller bestå af 16 

 celler, som hafva en tunn membran och samma innehåll, som bladcellerna. 



4:o. Den yta, som cotyledonar-slidan vänder mot det af henne höljda bladet, 

 är besatt med många bandlika hår. Dessa äro än kortare, bildade af rader, som ut- 

 göras af 3 till 4 celler, hvilka aldrig slutas på samma höjd, än mycket länga, hvarvid 

 hårens spets består af flere enkla celler. Alltid äro membranerna nästan raka och 

 sakna blåsor. Uti cellerna ligger en slemmig kant vid väggen, och deras återstående 

 rum uppfylles af ett vattenklart men ändå något slemmigt ämne. Cotyledonar-ecdlerna, 

 bladets ytceller och glandier hafva samma innehåll. 



Fago|»yriim-artcr, 3 ) af hvilka vi företrädesvis afse esculeiitiim Gaertn., tatarinim L 

 och rymoMiiii Hört, De bandlika håren äro uti såväl rotblads- som blomknopparne, hvilka 

 båda ega ringa blastocolla, längre än vanligt och bestå visserligen vid basen af rader, 

 som bildas af 4 celler, men hafva närmare spetsen mänga rader, der blott 2 celler finnas, 

 hvilka aldrig böjas ut från hvarandra eller gifva upphof till s. k. horn. På samma 

 ochrea kunna dock kortare hår förekomma tillsammans med dem, som mer utvuxit, al 



') I glandiernas ställe framkomma nu encelliga, långdraget, kägelformiga och trubbiga liar, som i utvuxet 

 tillstånd ega på sin yta streckformiga cuticula-upphöjningar. Första början till desamma kan redan upp- 

 täckas på det alldeles höljda bladet och ser ut som en kort, tunnväggig utstjelpning, hvilken innesluter 

 ett synbart innehåll (fig. 26, 27, 28). 



2 ) Undersöktes i December. 



*) De undersökta exemplaren hafva odlats i Upsala botaniska trädgård. 



