OM AFSÖNDR1NGEN AF VÄXTSLEM HOS F A M. POLYGONE^E JUSS. 25 



senare ändamålet hos de sistnämnda arterna, vare sig att deras knoppar befinna sig i 

 hvila, eller de äro stadda i en kraftig utveckling. 



Det följer nu i ordningen att vederlägga en invändning, som från anatomisk syn- 

 punkt skulle kunna göras mot vårt förutnämnda påstående, att collagen till blastocollan 

 utbildas i cellrumtnet; vi mena blåsornas temligen allmänna uppträdande i colleterernas 

 membraner. 



Blåsorna skulle nemligen uppstå derigenom, att collagen-massan i membranens 

 inidt börjar svälla, sedan cellulosan derstädes transformerats 1 ). Utgår man från det an- 

 tagandet, att allt utflutet slem bildas på detta sätt, kunde ju intet träffas utom cellerna, 

 förrän membranens mellersta lager vore svällbart, hvilket åter skulle kunna bemärkas af 

 blåsors förekomst. Men den föregående redogörelsen för afsöndringsorganernas utveck- 

 ling lär oss, att till och med vårknopparnas yngsta delar äro omgifna af slem, ehuru de 

 ännu outvecklade bandlika hår och glandier, som härstädes förefinnas, sakna bläsor. 

 Samma framställning visar också, att hos flere arter ej ens det färdigbildade håret, 

 som sitter på de yttersta knoppdelarna, eger bläsor, och att samma förhållande ofta 

 eger rum uti öfvervintrande knoppar, ehuru man på båda ställena kan iakttaga, att 

 slem blifvit afsöndradt, låt vara i mycket ringa mängd. Det skulle dessutom vara en 

 egendomlig tillfällighet, om en sådan cellulosans transformation till slem endast försig- 

 ginge i den utåt vettande membranen; att den nemligen ej eger rum uti alla de delar 

 af hårcellernas membran, der 2 celler stöta intill hvarandra, kan väl anses vara be- 

 visadt deraf, att blåsor aldrig blifvit anträffade på dessa punkter. 



Men det vigtigaste beviset för, att ej blåsorna utan cellrummet är blastocollans bild- 

 ningshärd, kunna vi hemta derifrån, att man ej genom något reagens lyckats uppvisa, 

 att växtslem eller beslägtade ämnen till större eller mindre mängd inneslutas i blå- 

 sorna. Hanstein har användt anilin-tinctur; vi hafva tillsatt än alkohol än chlorzink- 

 jod än jod och svafvelsyra; i alla dessa fall har blåsornas vattenklara innehåll för- 

 blifvit oförändradt. Små-knoppar, som äro stadda i en kraftig utveckling och belägna 

 närmare knoppens yta, kunna dock uti de färdigbildade hårens och glandiernas mem- 

 braner hafva ganska långa och breda bläsor. Om derföre, såsom Hanstein påstår, en 

 ständig slembildning på sådant sätt försiggår i colleterernas cellmembraner, att, sam- 

 tidigt som nya delar af den mot blåsan vända hinnan transformeras, det härigenom 

 bildade collagen uppsväller i vatten, så borde man väl med känsliga reagenser kunna 

 påvisa, att växtslem eller något beslägtadt ämne är samladt uti dessa stora rum. Län- 

 gre ned skola vi söka att till denna blåsbildning gifva en förklaring, som ej står i strid 

 med något hos dessa växters knoppar iakttaget förhållande. 



Det återstår att redogöra för det material, af hvilket afsöndringsorganerna uti 

 Polygoneernas knoppar bilda den slemgifvande substansen. 



Många och stora stärkelsekorn förvaras i rotens celler under vintern och finnas 

 ännu qvar, då saftströmningen tidigt på våren nyss tagit sin början, men hafva helt och 

 hållet försvunnit, då plantan börjat att kraftigare vegetera. De öfvervintrande knop- 



l ) Detta är HANSTErxs mening; jemför nästa sida. 



K. Vet. Akad. Hanfil. B. 10. X:-> 5. 



