OM AFSÖNDRINGEN AF VÄXTSLEM HOS FAM. POLYGONEJE JUSS. 29 



likhet ined hårcellerna i de yngsta små-knopparna kunna tillegna sig mycket vatten, 

 hvarigenora en spänning bör inträda uti dem, liksom uti de förutnämnda. Den vätska, 

 som på grund häraf filtrerar igenom väggen, passerar med större lätthet den inre, än 

 den yttre delen af membranen, af hvilken den liksom uppehälles, och qvarstannar en 

 tid emellan båda hinnorna. I den mon colletererna utväxa och få sin bestämda form, 

 förvandlas nemligen den yttersta delen af deras membraner till cutieula. Härefter fin- 

 nas i den utåt vettande cellmembranen liksom tvenne lager, hvilka i kemiskt och ännu 

 mer i fysikaliskt hänseende äro h varandra olika. Af denna orsak imbibera eller upptaga 

 lagren i sina molecylar-porer från secretet och det inneslutna cellinnehållet olika vatten- 

 mängder. När lagren på detta sätt blifvit olika voluminösa, kunna de ej längre på alla 

 ställen sluta tätt intill utan aflägsnas från hvarandra, så att ett rum dem emellan upp- 

 står 1 ). Redan härigenom eller till följe af lagrens olika imbibitionsförmåga är blåsornas 

 första daning tänkbar, men det är hufvudsakligen genom lagrens olika filtrationsförmåga, 

 som blåsorna kunna förstoras. Denna förstoring kan gå så långt, att blåsan intager hela 

 längden af den vid ytan belägna cellmembranen. Och det synes, som borde blåsans ut- 

 vidgning gå ända derhän, att den cuticulariserade hinnan omsider brister, emedan den 

 af omnämnda orsak mer och mer utböjes samt derigenom förtunnas. Utan att bestrida 

 möjligheten häraf anteckna vi blott, att vi ej lyckats iakttaga detta, oaktadt vi i denna 

 afsigt granskat en stor mängd hår och glandier. 



Uti den yttersta små-knoppen är blastocollan jemförelsevis tunnflytande och blott 

 under de förhållanden mer förtätad, att torr luft någon tid varit rådande. Dennes ochre- 

 al-celler hafva ringa slem, och det inneslutna bladet, som, da små-knoppen låg län- 

 gre frän ytan, ännu var etioleradt, hafver nu antagit grön färg, så att dess celler äro 

 färdiga att, då höljet snart brister, fullgöra sina funktioner såsom assimilationsorganer. 

 Uti hår och glandier, som finnas hos den yttersta små-knoppen, är cellinnehållet sam- 

 manfördt till midten och bildar en gulaktig, något glänsande och gummilik massa. Det 

 antagandet ligger då nära till hands, att växtslem ej längre afsöndras uti den yttersta 

 små-knoppen, att tvärtom den härstädes redan samlade mängden häraf snarare sträfvar 

 att fråntaga de celler, som gränsa intill förvaringsrummet, det vatten, de innesluta. 



Uti knoppar, som äro bestämda för öfvervintring, afsöndras på hösten, då växten 

 ännu befinner sig uti en kraftigare lifsverksamhet, från deras olika delar och synner- 

 ligast från colletererna en större eller mindre mängd blastocolla, som dock här är obe- 

 tydligare, än i svällande rotbladsknoppar. Dessa colleterer äro ännu till största delen 

 outvecklade, och spänningen i cellerna förmår lätt den tunna membranen att låta vät- 

 skor filtrera igenom sig. Då växten bereder sig att öfvervintra eller redan inträdt i detta till- 

 stånd, förändras näringsämnena uti blad- och ochreal-cellerna till största delen till transi- 

 toriskt stärkelse; frän roten tillföras ej längre några nya vätskemängder, hvarföre spän- 

 ningen upphör uti knoppens delar, från hvilka blastocolla ej vidare utdrifves. Endast 

 colletererna, som aldrig förbyta sina näringsämnen till stärkelse, och ibland dem isyn- 

 nerhet håren, visa ännu tecken till lif, i det att de förstoras och nå en längd och en 

 utveckling, till hvilka motsvarande delar i den svällande knoppen aldrig hinna. Vå- 



') Jemför Cohn, Linnaea, 23, pag. 353, hvarest exempel omtalas, att unga hårcellniembraner svälla mer på 

 ytan, än i underliggande delar, samt Hofmeister, Physiolog. Bot., I, lste Abth., pag. 267. 



