OM AFSÖNDBINGEN AF VÄXTSLEM HOS FAM. POLYGONEjE JUSS. 33 



emedan det, som inneslutes uti dessa små-knoppar, endast genom en eller två hinnor är 

 afstängclt från luftens inflytande, så måste helt naturligt större eller mindre delar af 

 dess vatten bortdunsta. För att ersätta den härigenom uppkommande bristen sträfvar 

 blastocollan att borttaga vätskor från de närgränsande cellerna, hvilket äfven intygas 

 af innehållets beskaffenhet hos colletererna på ifrågavarande ochreor. Detta är, såsom 

 förut nämnts, sammanfördt till cellernas midt, eller eger samma utseende, som inne- 

 hållet i unga colleterers celler, då detta kommer i beröring med ett ämne, som begär- 

 ligt uppsuper vatten. 



Då luften är fuktig, äro också de yttersta sma-knopparnas ochreor mycket spända; 

 är den torr, blifva de slappa, hvarvid det inneslutna secretet förtätas. I förra fal- 

 let måste man antaga, att de yttersta små-knopparnas slem-massor äro öfverflödiga, 

 emedan en tillräcklig turgor dem förutan kan bibehållas i knoppen, och i det senare 

 verka de, såsom vi funnit, i motsatt rigtning. Denna omständighet tvingar oss till det 

 antagandet, att de yttersta små-knopparna innesluta delar, som antingen ej behöfva en 

 yttre hjelp för att bibehålla sin inre spänstighet eller, om en sådan är af nöden, understödjas 

 af något annat, än den inneslutna blastocollan. Hanstein antyder väl, att blastocollan 

 äfven härstädes skulle kunna vara verksam, derigenom att den intorkade och på sådant 

 sätt afspärrade luften. Men först och främst torkar blastocollan aldrig förr, än en stor 

 del af bladet är frigjord, och för det andra kommer den, som intorkat, att genom 

 bladets ständigt fortgående förstoring snart ryckas sönder i mindre partier och der- 

 efter bortfalla. 



Då man vill förklara en yttring af lifskraften — denna sammanfattning af kraf- 

 ter, som så gripa in i hvarandra, att det blir svårt att beskrifva hvarje särskilt och 

 ännu värre att påvisa den del, hvardera har haft uti ett fenomen — , blir man ofta för- 

 vånad öfver den concreta mångfalden dels af yttringar på en lägre grad, hvilka till- 

 sammans bilda den, hvarom det är fråga, dels af sådana, som på denna hafva ett sido- 

 inflytande. Många och särdeles stora blifva svårigheterna, då man vill afgöra, hvilken 

 yttring är att betrakta såsom den föregående eller orsak till en annan, som då blir 

 efterföljande eller verkan af den förra. Så hafva vi i förevarande fall haft att be- 

 stämma, om den emellan ochrean och bladet samlade slemmassan är orsak till, att små- 

 knoppen får behålla den spänstighet och den turgescens, som kunna vara nödiga eller 

 åtminstone gynnsamma för hans hastiga utveckling, eller om denna blastocolla är en 

 verkan af det senare förhållandet d. v. s. dels bildas till följe af en alltför stor rike- 

 dom på näringsämnen i knoppdelarna dels aflägsnas ifrån deras celler, emedan den ej 

 kan rymmas derstädes. 



I de aldra innersta små-knopparna måste en inre turgescens hafva inträdt, innan 

 de första delarna af secretet kunna utpressas från de afsöndrande cellerna, men der- 

 efter och sålänge små-knoppen ännu ej är en ibland de 2 yttersta, bör den i förva- 

 ringsrummen samlade blastocollan kunna bidraga till att vidmagthålla dess turgor. Har 

 små-knoppen hunnit så nära knoppens yta, att den är en af de 2 yttersta, kan dess 

 blastocolla, såsom förut omnämnts, vid torr luft ej bibehålla de egenskaper, som fordras 



K. Vet. Akad. Handl B. 10. X:o 5. «* 



