OM AFSÖNDRINGKN AF VÄXTSLEM HOS FAM. POLYGONE.E JUSS. 35 



och så småningom förändrats från ett fullständigt organ till ett förkrympt eller åtmin- 

 stone till ett sådant, som är olämpligt för den gifna funktionen, derigenom att växten 

 ej längre brukat och behöft dem. Emedan blastocolla sällan förekommer i den torra 

 små-knoppen, så kan man äfven om glandierna säga, att de äro rudimentära, ehuru de 

 till sin form ej afvika frän motsvarande colleterer uti slemuppfylda knoppar. 



Man skulle ock kunna säga om dessa s. k. rudimentära colleterer, att de uteslutande 

 äro af en morphologisk betydelse, h varmed bör förstås, att håren och glandierna, om de 

 uppträda hos Pobygoneer med torra knoppar, ej hafva något annat ändamål, än att de skola 

 förläna dessa växter en fullständigare öfverensstännnelse med och en närmare anslutning 

 till dem, som väl äro saftfullare och hafva slemrika knoppar, men höra till samma 

 grupp eller äro byggda efter samma grund-typ. Det är nemligen egendomligt, att, då 

 ochreorna hos denna familj utgöra, såsom man brukar uttrycka sig, en god karakter 

 d. v. s. förekomma allmänt och i utbildadt skick hos dess olika former, de bihang, 

 som sitta på ochreorna, hafva utbildats hos arter, för hvilka de ej synas vara till nå- 

 got direkt gagn. 



Det enda, oss bekanta exemplet på dessa colleterers felslagning eller fullkomliga 

 frånvaro hos kroppens delar lemnar den enda annuela Polygoné, vi undersökt, den 

 arktiska Koenigia islandica. 



4:to. Öfvervintrande knoppar. 



I de flesta fall anträffas helt ringa slem uti de knoppar, som under vintern och 

 i hvilande tillstånd finnas på den underjordiska stammen (Rumex-, Rheum,- och (till 

 en del) Polygonum-arter). Den minsta mängd blastocolla finnes ändå uti de knoppar, 

 från hvilka underjordiska grenar utbildas följande vegetationsperiod {Polygonvm Bi- 

 stortd). 



Ho.s dessa knoppar är hvarje anordning öfverflödig, som skulle kunna påskynda 

 deras utveckling. Skydd mot en för låg temperatur är för dem så mycket mer nöd- 

 vändig, helst om de sitta i spetsen på den underjordiska stammen. Ett sådant skydd 

 lemna antingen de tjocka lågbladen, som vanligen till ett stort antal täcka hvarandra, 

 eller ock en mängd bortvissnade bladslidor. Men blastocollan kan hvarken genom sin 

 natur härtill vara lämplig, ej heller utbildas den under den tid, då ett sådant skydd be- 

 höfves, till så stor mängd, att den kan göra något gagn. 



Det är egendomligt, att de här, som finnas på öfvervintrande knoppars yttersta 

 ochreor (Rumex-arter, Polygonum Bistorta) eller täckande lågblad (Rheum-arter, P. 

 Bistorta), äro mycket förlängda och åtminstone längre än de hår, som finnas i de inre 

 små-knopparna. Dessa hår öfverensstämma i detta hänseende med dem, hvilka vi be- 

 nämnt rudimentära. De ochreor eller lågblad, på hvilka dessa förlängda hår sitta, för- 

 störas snart, då knoppen följande vår börjar att utvecklas, och samtidigt med dem gå 

 deras hår sin undergång till mötes; nya ochreor komma härefter till ytan, och dessa 

 ega hår, som till formen likna de vanliga och slemafsöndrande. 



Uti få ord skulle man kunna sammanfatta dessa hårs historia sålunda. Efter det 

 att håren i knoppar, som anläggas på eftersommaren och sedermera blifva öfvervin- 



