IkJedan Svenska Vetenskaps-Akademien bildat en föreningspunkt för de krafter, som 

 egnat sig åt fosterländsk naturforskning, dröjde det ej länge, innan hon äfven blef en 

 utgångspunkt för landets officiela statistik, eller åtminstone för den vigtigaste delen 

 deraf — den, som har befolkningen till föremål. På Akademiens uppdrag framlades 

 för Sekreta Utskottet redan år 1746 af hennes Sekreterare Elvius beräkningar af rikets 

 folkmängd, dödligheten m. m., grundade pä de utdrag ur kyrkoböcker, som kunnat 

 erhållas. Honom tillkommer ock hufvudsakliga förtjensten af den plan till vårt s. k. 

 tabellverk, hvilken af utskottet i underdånighet förordades följande år och af Kongl. 

 Maj:t den 3 Februari 1748 fastställdes. 



Planen skulle sannolikt efter Elvii året derpå timade frånfälle hafva strandat på 

 de många svårigheter, som under de följande åren mötte dess genomförande, om ej 

 Akademiens nya Sekreterare, Wargentin, gjort sig till en hederssak att upprätthålla 

 densamma. Honom tillkommer den stora förtjensten att ej blott för sin samtid, så 

 inom som utom landet, hafva med lysande framgång häfdat befolkningsstatistikens stora 

 vigt, utan ock för efterkommande, så vidt sig göra låtit, hafva bevarat och ordnat de 

 äldsta iakttagelserna och betryggat deras regelbundna fortgång. 



Sverige har härigenom framför andra länder vunnit fördelen att ega den längsta 

 oafbrutna årsföljd af befolkningsstatistiska iaktagelser efter hufvudsakligen oförändrad 

 plan. Denna fördel bereder en väsentlig lättnad åt forskningen efter de lagar, som 

 beherrska samhällslifvets yttringar och innebär alltså en mägtig lockelse till försök att 

 sammanföra och ordna den långa följden af iakttagelser, så att de riktningslinier, som 

 af dem angifvas, må kunna, till nödig upplysning om skiljaktigheter så i afseende på 

 tid som rum, tydligt framträda. Ju mer dylika försök kunna för ett land sådant 

 som vårt genomföras så, att de bereda tillfälle till jemförelser mellan olika land- 

 skap, desto större blir sannolikheten att erhålla vinkar om de orsaker, som verkat 

 skiljaktighet. 



Innan jag öfvergår till det försök till jemförelse, som utgör föremål för denna 

 uppsats, tillåter jag mig dock en uttiygt på det gemensamma område, der den stati- 

 stiska forskningen vid sidan af alla andra grenar af mensklig forskning söker att a t sig 

 bana väg till ett eget mål. Jag ville påkalla uppmärksamhet särskildt på denna väg 

 och detta mål — båda, enligt hvad jag till och med af egen embetsverksamhet fatt 

 lära, alltför ofta orätt uppfattade till skada för saken. 



Den enda väg, på hvilken statistiken kan närma sig sitt mål, är otvifvelaktigt den 

 för all trogen naturforskning gemensamma, nemligen: den sinnliga iakttagelsen, verk- 

 ställd, pröfvad och bedömd med den skärpa, som de allmänna tankelagarna föreskrifva 

 för induktionsbevisets giltighet. Men i statistiken såsom särskild kunskapsgren utgöres 

 föremålet för denna methods tillämpning af det menskliga samhällets lifsyttringar. 



