PROPORTIONEN MELLAN KÖNEN. 5 



Mer än andra forskningsgrenar lider statistiken af denna likgiltighet, ty hon har 

 mer än de andra behofvet att med sina frågor gå ut ibland hela folket, gå in i det 

 enskilda lifvet; hon har mer än andra behofvet att allmänt blifva rätt förstådd, ty 



dess odlare stå i det största beroende af de svar, som gifvas på hans frågor, oeh hvilka 

 han, tyvärr! allt för ofta nödgas på god tro antaga. Nyssnämnda uppfattning, eller rättare 

 brist pa uppfattning, kan dock i längden ej förlikas med upplysningens kraf. Den 

 måste gifva vika i den mån dessa kraf efterhand förmå göra sig gällande och väcka 

 tankeverksamhet med begrepp om ett sammanhang inom samhällslifvet, grundadt på 

 solidarisk ansvarighet. 



Men äfven inom de tänkandes leder mötes statistiken af åsigter, som gå i mot- 

 satta riktningar och grundas pa motsatt uppfattning af det menskliga samhällets vilkor 

 och ändamål. En åsigt förlägger nemligen tyngdpunkten af motiveringen till samhällets 

 lifsyttringar uteslutande i den gudomliga viljans omedelbara, men dolda och öfver- 

 naturliga, inflytelse. En annan förlägger densamma i den individuela menskliga viljans 

 oinskränkta sjelfrådighet, en tredje i de allmänna fysikaliska naturlagarnes envälde. 



Det är klart, att hvar och en af dessa åsigter till hufvudsaklig del framkallats 

 ochunderhålles af reaktion mot följderna af de andras ytterligheter. 



Vill man söka rädda mensklig frihet derigenom, att man påyrkar den individuela 

 menskliga viljans obegränsade sjelfrådighet, så måste man först utplåna hvarje spår af 

 gudomlig viljas inflytelse och af allmänna naturlagars bindande kraft. Det menskliga 

 samhället, pa sådant sätt upplöst till ett aggregat af osammanhängande viljeatomer, kunde 

 visserligen ej framträda med så beskaffade förnimbara företeelser af regelbundenhet, att 

 dessas samlande skulle löna mödan annorlunda än i syftet att ådagalägga det helas 

 kaotiska virrvarr. Sjelfva den obegränsade frihet, man genom ett sådant antagande ville 

 tillförsäkra sig, skulle dock i verkligheten förvandlas till sin skarpaste motsats. Vilje- 

 atomernas oanatliga spänning mot hvarandra skulle antingen göra dem alla underka- 

 stade samma hämmande tryck, eller åt de starkare gifva obegränsad magt till de sva- 

 gares fullständiga förtryck. Alla tiders erfarenhet bevittnar, hvad våra dagars händelser 

 ytterligare till varning bekräftat, att den menskliga samhällsbyggnaden störtar samman, 

 när den uteslutande söker garantien för frihet i den individuela sjelfviskheten. 



Med fullt berättigande uppträda mot dessa vådliga irrläror försvararne af såväl 

 fysikalisk, som sedlig verldsordning, men äfven dessa kunna förfela målet, när de låta 

 sig förledas att mot ytterlighet sätta ytterlighet. 



Detta göra de förre, när de, med öfverskattande af den regelbundenhet inom sam- 

 hfillslifvets yttringar, hvilken af statistiken ådagalagts, låta hänföra sig att fullkomligt 

 identifiera orsakerna härtill med de allmänna fysikaliska naturlagarna. Med fullt be- 

 rättigande har man visserligen hedrat statistiken med benämningen "physique sociale". 

 Men denna benämning missförstås grymt, då man uppfattar densamma såsom innebä- 

 rande ett fullkomligt förnekande af andra faktorer inom samhällslifvet än desamma, 

 som verka inom fysikens område. Stegen fullt uttagna i denna missriktning leda 

 till den djupaste förnedring af menniskan. De förvandla henne till en blott produkt 

 af de fysiska lagarnas högsta alstringskraft och gifva åt hennes vilja blott värdet af 

 en nödvändig länk i den gemensamma, hela naturen omfattande, kedjan af orsaker. 



