10 F. T. BE KG, 



den arithinetiska räkneoperationens riktighet för sig bortskymma enheternas, primär- 

 uppgifternas, haltlöshet eller oriktighet, och förbisåg de första grunderna af den mathe- 

 matiskt giltiga sannolikhetsberäkningen. Benämningen »politisk arithmetik», som inne- 

 bär intet annat än methodiken för ett rätt användande af tillförlitliga och tillräckligt 

 omfattande statistiska primäruppgifter, missförstods såsom hänvisande på upptäckten af 

 ett nytt kunskapens träd, som kunde bära mogna frukter före både blomning och blad- 

 sprickning. Under sådant förhållande egde den utmärkte författaren full rätt att för- 

 löjliga försöken att af »politisk arithmetik» i hast vilja skapa en »arithmetisk politik». 



Tidens låga uppfattning af statsekonomien såsom hafvande till föremal blott kon- 

 sten att blifva rik, och den laga måttstock för bedömandet af folkens ståndpunkt, hvar- 

 till en sådan uppfattning måste leda, kunde ej undgå förkastelsedom af en man, som 

 klart insåg och kände att menniskan lefver icke af bröd allena, att ett folks andliga 

 välstånd ingalunda är oskiljaktigt förenadt med det materiela. 



När nu statistiken uppfattades såsom rönsamlaren ät dessa materialistiska stats- 

 theorier, så förtjenade den desto mer att blifva föremål för en skarp granskning, ju 

 djerfvare den byggnad var, som man på dess grundval ville 'uppföra. En sådan upp- 

 fattning röjes tydligt i författarens definition af statistiken såsom en vetenskap att mäta, 

 väga och räkna hvarje folks materiela produktion samt dess såsom kapital upplagda 

 besparing deraf. 



Med obestridlig rätt framhållas de stora svårigheter, som måste möta en dylik 

 direkt beräkning, vare sig af produktionens eller konsumtionens qvantiteter och värden, 

 eller af beskattningens tyngd o. s. v. Men lika berättigad som förkastelsedomen öfver 

 lättsinniga försök att i strid med en sund logik vilja draga slutsatser af ofullständiga 

 premisser, lika oberättigadt torde det väl vara att af svårigheter vilja sluta till omöjlighet. 



Så framt vi ej i sinneverlden vilja uteslutande åt subjektiv uppfattning inrymma 

 afgörandets vitsord med underkännande af all på objektiva grunder fotad bevisning. 

 återstår oss ju ingen annan väg till kunskap än den sunda iagttagelsens. När denna 

 ärligt och utan förhastande fullföljes, visar den ock med hvarje steg framåt behofvet 

 af ökad skarpsynthet, af vidgadt synfält, på det vi ej må missledas på villostigar. 

 Statistikens oafiåtliga sträfvan går derför allt mera ut på vidgandet af iagttagelsernas 

 fält för att i beräkning kunna indraga ett allt större antal af den mängd faktorer, som 

 den finner vara verksamma inom samhället. 



Det är otvifvelaktigt under inflytelsen af en fullt grundad harm öfver alltför raa 

 samtida materialistiska åsigter, som den snillrike författaren, med framhållande af sta- 

 tens egenskap af en lefvande organism, såsom motsatsen till ett <lödt maskineri, ett lik, 

 söker ådagalägga, att de statistiska beräkningarna af statens krafter måste blifva alltid 

 osäkra, oftast falska, att statistiken förutsätter "mekaniserade stater med aftynande 

 anda och kraft» och att »det värde, som statistiken i nyare tider vunnit, röjer lägheten 

 af de moderna politiska begreppen, samt de derefter bildade statsinrättningars riktning 

 att förnedra menskligheten.» 



Till dessa hårda omdömen kommer författaren frän den riktiga förutsättningen 

 att »till all räkning fordras någon bestämd qvantitet, med hvilken andra kända eller 

 okända skola j em föras och mätas», men påstår att »för de statistiska beräkningarna 



