PROPORTIONEN MELLAN KÖNEN. 11 



finnes ingen enda enhet gifven, att den politiske räknemästaren alltså adderar, subtra- 

 herar, multiplicerar och dividerar enheter af skiljaktiga quantiteter, och att de tal, som 

 härigenom erhållas på papperet följakteligen ej hafva någon motsvarighet i det verkliga 

 samfundslifvet. Riktigheten af denna sin utgångspunkt vill han bland annat stödja med 

 det exempel, att befölkningsstatistiken i sin folkmängdssnmma icke skiljer snillet och 

 dumhufvudet utan med »samma etta betecknar Grefve von Plåten och den trögaste 

 jordgräfvaren vid Göta kanal». 



Månne nu detta och dylika exempel verkeligen bevisa hvad dermed åsyftas? 

 Hvad afser en för statistiskt ändamål anställd folkräkning? månne blott och bart ett 

 tal, som skulle uttrycka hela folkmängdsbeloppet? Ingalunda — den afser tvertora en 

 folkbeskrifning, men naturligtvis begränsad inom det antal frågor, som man kan hoppas 

 att få besvarade på statistikens språk. - Den frågar alltså efter antalet af hvarje kön, 

 af hvarje ålder, af hvarje särskildt yrke, efter antalet gifta, ogifta, enliingar, enkor, efter 

 antalet sinnessjuka, döfstumma, blinda, efter antalet hushåll och de särskilda hushållens 

 styrka o. s. v. i den mån beredvillighet att lemna upplysning kan motses. De olika 

 elementerna af folkstocken delas alltså i underafdelningar, inom hvilka enheterna till 

 och med för hvarje särskildt lefnadsår kunna med fullt berättigande i många hän- 

 seenden med hvarandra jemföras, så att de för det gifna tidsmomentet uttrycka verklig- 

 heten i samhället. 



Månne nu statistiken, fastän den ej vid allmänna folkräkningar kan ifrågasätta 

 särskilda kolumner för snillen och dumhufvuden, dock förnekar snillet rättvist erkän- 

 nande af dess inflytelse på samhället? Ingalunda — dock under vilkor att snillet varit 

 nog mägtigt att inverka på den kollektiva samhällsviljans riktning, och ej lyst som en 

 blott meteor. Statistiken öfver trafiken på Göta kanal bevarar tacksamt grundläggarens 

 minne, så länge denna väg mellan de båda hafven förblifver öppen. All verksamhet, 

 som inom samhällslifvet bär frukter, vare sig på det sedliga, det intellektuela eller det 

 materiela området, lemnar tillfälle att af frukternas samlande sluta till den viljekraft 

 och -riktning, som alstrat dem. Hvad statistiken i detta hänseende sandar bevaras sedan 

 i historiens vågskål till dess afgörande domslut. 



Det är en obestridlig sanning, att det ena tunnlandet jord, vare sig i följd af na- 

 turbeskaffenhet eller af odling, lemnar mycket olika afkastning mot det andra, att den 

 ena kreatursbesättningen har helt annat värde än en annan af lika antal o. s. v. Men 

 att på grund häraf vilja underkänna hela möjligheten och värdet af jordbruksstatistiska 

 iakttagelser innebär otvifvelaktigt ett förbiseende deraf, att orsakerna till alla dessa 

 olikheter ligga inom gränserna för iakttagelser och följakteligen böra så vidt möjligt 

 göras till föremål för den statistiska undersökningen. Här gäller det sålunda blott att 

 kunna fullkomna sättet för primäruppgifternas insamlande, hvarvid svårigheterna ej 

 torde böra förvexlas med omöjligheter. 



Om man vill frånkänna den statistiska forskningen sin möjlighet och sitt värde 

 pa den grund, att dess föremål, det menskliga samhället, är en lefvande organism och 

 att detsamma följakteligen måste förete en oaflåtlig föränderlighet i sina lifsyttringar, 

 så måste man ock utsträcka detta omdöme till förnekande af all naturforsknings be- 

 rättigande inom det organiska lifvets område. Om man åter ryggar tillbaka för ett 



