22 F. T. BERG, 



den vigt, som företrädesvis synes böra skänkas åt inflytelsen af föräldrarnes Ömsesidiga 

 åldersförhållande och åt barnets ordning inom kullen, nyligen anhållit om frivilliga 

 uppgifter härom från rikets presterskap från och med nu löpande år. Framtiden får 

 utvisa, till hvad omfång dessa uppgifter kunna erhållas och hvad resultat af dem må 

 kunna vinnas. 



Af de iakttagelser, för hvilka jag hittills kunnat redogöra, erbjudas blott några 

 vinkar. 



Att antalet aflade mankön måste betydligt öfverstiga det af aflade qvinkön fram- 

 går obestridligt af de iakttagelser i stora massor, som redan nu från så mänga länder 

 föreligga rörande den högre proportionen mankön bland de lefvande födde och den vida 

 högre proportionen mankön bland de dödfödde. 



Om man alltså ville tänka sig samtliga aflade barn lefvande framfödda, så skulle 

 följden deraf blifva en vida högre proportion mankön, än den nu bland de lefvande 

 födde rådande. Följaktligen synes det obestridligt, att ju mer antalet dödfödda barn 

 minskas i förhållande till antalet lefvande framfödda, desto högre måste ock bland 

 dessa sistnämnda proportionen af mankön komma att åtminstone till en viss gräns 

 framstå. 



Såsom regel bör alltså kunna antagas, att de förhållanden, som förmå att höja 

 antalet lefvande födda barn, jemväl äro egnade att verka höjning af mankönets propor- 

 tion bland dem. Bland dylika förhållanden kan den inflytelse, som utöfvas af modrens 

 eget helsotillstånd på lefvande eller liflös börd, svårligen förbises. Möjlig inverkan på 

 modrens helsotillstånd af klimat, race, ålder, lefnads-sätt och vilkor, hennes förhållande 

 under hafvandeskapet och vid nedkomsten o. s. v. torde ej heller kunna förnekas. De 

 modifikationer, som sociala och individuela förhållanden medelst modren sålunda kunna 

 utöfva på proportionen mellan lefvande- och död-födde i allmänhet, kunna alltså sträcka 

 sin inflytelse äfven till proportionen mellan de lefvande föddes kön. 



Häraf synes mig otvunget framgå, att modrens helsotillstånd och kroppsbeskaffen- 

 het, i den mån de för henne underlätta möjligheten att framföda lefvande barn, äfven 

 på proportionen af de lefvande födda barnens kön måste utöfva en inflytelse, som af 

 de sociala förhållandena kan i viss grad påverkas. 



Den öfvertalighet af mankön bland de lefvande födde, hvilken i Sverige likasom 

 i andra länder utmärker landsbygden framför städerna (här 1,047 : 1,040), bör ställas 

 vid sidan af ett annat statistiskt datum, nemligen förhållandet mellan hela antalet död- 

 födda, barn å landsbygden och i städerna. 



Enligt de Svenska iakttagelserna för åren 1861 — 1869, omfattande för landsbyg- 

 den födda barn till ett sammanlagdt antal af 1,048,241, deraf 33,168 dödfödda, och för 

 städerna födda barn tillsammans 152,336, deraf 6,174 dödfödda, utgör alltså procenten 

 af dödfödda å landsbygden, 3,ig% mot 4,on % i städerna. För decenniet 1851 — 1860 

 ställer sig denna proportion än ofördelaktigare för städerna, nämligen med 4,31 % mot 

 blott 3,io% å landet. 



Äfven om man sålunda vill tänka sig proportionen af de aflade barnens kön vara 

 densamma för städerna som för landsbygden, måste dock, när de dödfödde såsom all- 

 män regel förete en öfvertalighet af mankön, vida större än de lefvande födde, och när 



