PROPORTIONEN MELLAN KÖNEN. 23 



antalet dödfödda barn är relativt större i städerna än på landsbygden, ett relativt min- 

 dre antal mankön komma till verlden med lif i städerna än på landsbygden. 



Orsakerna till det högre antalet dödfödda barn i städerna kunna svårligen sökas 

 i annat än sämre helsotillstånd, än å landsbygden, hos en del af mödrarna. Härtill 

 kunna samverka såväl befolkningstätheten i och för sig, som olikhet i sysselsättning 

 och lefnadssätt. 



Såsom en följd af städernas lägre proportion mankön bland de lefvande födde 

 bör den större eller mindre andel af stadsbefolkning, som ingår i hela länets folkmängd, 

 kunna öfva inflytelse på relationen mellan de lefvande föddes kön i hela länet. 



Vi hafva i det föregående sett, att den näst lägsta proportionen efter Stockholms 

 stad intages af Blekinge län (1,037), eller det län, der stadsbefolkningen ingår till hög- 

 sta antalet. Närmast i ordningen, såväl i det ena som andra hänseendet, följer Göte- 

 borgs och Bohus län (1,03!)). Vestmanlands och Gefleborgs län ined hög andel af stads- 

 befolkning visa ock bland de lägsta proportionerna af mankön bland de lefvande födde. 

 A motsatta sidan framstår Jemtlands län med den lägsta andelen af stadsbefolkning 

 och den högsta proportionen af mankön, och denna proportion stiger för landskapet 

 Herjeådalen, som ej har någon stad, till en sällsam höjd (1,072 — 1,082). 



Om man nu i afseende på den ifrågavarande egendomligheten för städerna måste 

 söka dess anledning uti befolkningens agglomeration med alla de inflytelser, som denna 

 kan innebära, så följer här af, att dylik agglomeration äfven utom stadsrättigheter må- 

 ste knnna i mer eller mindre mån utöfva likartad verkan och alltså möjligen i någon 

 mån kunna förklara de olika förhållandena länen emellan, der andelen af stadsbefolk- 

 ning ensamt för sig ej gifver nog ledning. 



Då likväl agglomeration af befolkningen kan ega rum under mer eller mindre 

 ogynnsamma förhållanden och under mer eller mindre kraftig motverkan mot dess men- 

 liga inflytelse, följer naturligtvis ock häraf, att befolkningstätheten ensam för sig omöj- 

 ligen kan afgifva någon bestämd skala, hvarefter dess indirekta inflytelse på könsskil- 

 naden mellan de lefvande födde skulle kunna uppmätas. 



Derest vissa yrken och lefnadsställningar, endemiska eller epidemiska sjukdomar, 

 eller andra landsplågor skulle för qvinnorna medföra sådan inverkan på helsotillständet, 

 att nedkomst med dödfödda barn i en större utbredning deraf vållades, kan en indirekt 

 verkan häraf att minska mankönets proportion bland de lefvande födde ej bestridas, 

 och denna proportion sålunda indirekt komma att modifieras af dylika sociala och indi- 

 viduela förhallanden. Detta skulle ock kunna bidraga att i någon mån förklara hvad 

 man velat antaga, ehuru ännu ej med tillräckligt stöd af iakttagelser i stort, nemligen 

 att proportionen af mankön bland de lefvande födde under stora kalamiteter och före- 

 trädesvis krig skulle sänkas, men efter återinträdda lyckligare förhållanden åter höjas. 



Utan tvekan synes man på grund af det förr anförda kunna antaga, att allmänna 

 olyckor, så framt de verka ökadt antal nedkomster med dödfödda barn, måste minska 

 proportionen af mankön bland de lefvande födde, och att i den mån dylika nedkomster 

 sedermera minskas, mankönets proportion bland de lefvande födde åter måste höjas. 



Derest den åsigt skulle bekräftas, att barnfadrens betydligt högre ålder än mo- 

 drens samt barnets egenskap af förstfödt medförde en öfvervägande inflytelse att öka 



