PROPORTIONEN MELLAN KÖNEN. 27 



1855 endast ett län (Malmöhus) kunnat uthålla täflan med Jemtlands län, och att detta 

 från och med 1860 oafbrutet stär, oupphunnet af något bland de öfriga länen, med en 

 manlig befolkning, som dels uppnått, dels öfverstiger 50 %. Samverkan af detta läns 

 ringa dödlighet och ringa ut- eller inflyttning får naturligtvis här ej förbises. 



I täflan ined Jemtlands och öfriga nyssnämnda län i afseende på proportionen af 

 manlig befolkning (intill eller öfver 48 %) uppträder Skaraborgs län först 1815, Norr- 

 bottens och Kalmar län först 1820, Södermanlands, Hallands och Örebro län först 1825, 

 Kronobergs län 1830, Jönköpings och Gotlands län 1835, Stockholms län 1840, Öster- 

 götlands 1845, Vesternorrlands 1850, Gefleborgs 1860, Vestmanlands och Kopparbergs 

 län slutligen ej förr än 1867. Uppsala län har ännu (1869) ej uppnått proportionen af 

 48 % mankön. 



Vid första påseendet synes denna jemförelse visserligen ej gifva mycket berätti- 

 gande att, utom livad Jemtlands län beträffar, lägga någon vigt vid mankönets propor- 

 tion bland de lefvande födde. Men om man ej förbiser den lika berättigade inflytelsen 

 af befolkningens omflyttningar och andra förhållanden, så kan man i mänga fall, oak- 

 tadt dessas störande inverkan, dock genomskåda spåren af skilnaderna i proportionen 

 mellan de lefvande föddes kön. 



Kalmar län, näst Jemtlands utmärkt för hög proportion (1058) af lefvande födda 

 mankön, uppträder dock i täflan om mankönets högre proportion inom den stående 

 befolkningen först år 1820. Motsägelsen torde åtminstone i någon mån kunna undan- 

 rödjas, om man tager i öfvervägande dels att detta län är ett bland dem, som genom 

 utflyttningar till en ganska betydlig del befolkar andra län, dels att det genom sin 

 kuststräcka och betydliga sjöfart är blottstäldt för en relativt betydlig manspillan, dels 

 att antalet af män, hvilka såsom sjöfarande lemnat hemmet, sedermera under lång tid 

 ej afhöras och derför ur folkmängdsberäkningen uteslutas, inom en ej serdeles lång ars- 

 följd växer till 1, 000-tal. 



Den motsägelse, som visar sig för Gotlands län, hvilket i hög proportion af man- 

 kön bland de lefvande födde intager rummet näst efter Kalmar län (1053), men der- 

 emot först år 1835 uppnått proportionen 48,1 % mankön i den stående befolkningen, 

 kan likaledes till en del förklaras af den större manspillan, hvilken här är en följd af 

 fiske- och sjöfarts- nä ringarna, samt af sjömän, som under lång frånvaro uteslutits ur 

 folkmängdsberäkningarna. 



Af Vermlands, Norrbottens och Vesternorrlands län med en proportion af 1,051 

 mankön bland de lefvande födde, uppträder det förstnämnda redan från och med år 

 1810 ined samma höga proportion af mankön inom den stående befolkningen som Jemt- 

 lands län och haller sig nära nog uppe i täflan oaktadt en ganska stor utflyttning. 



Norrbottens län uppnår först 1820 ståndpunkten af 48,2 %, men möjligen kan en 

 orsak härtill sökas dels i följder af sista kriget, dels i en större manspillan genom be- 

 folkningens yrken och i synnerhet i de svåra följderna af missväxter. 



Hvad åter beträffar Vesternorrlands län, kan man ej blott i befolkningens yrken 

 och större benägenhet för utflyttning, utan ock i den utomordentligt höga dödligheten 

 af späda barn i detta län samt dess högre proportion af stadsbefolkning, än något af 



