30 F. T. BERG, 



Folkräkningarna inom de europeiska staterna visa nämligen i allmänhet och i 

 rundt tal, att mankönet behåller sig något öfvertaligt till bort emot 20:de lefnadsåret, 

 att derefter börjar ringare öfvertalighet af qvinkön till bort emot 50:de lefnadsåret, 

 och att det egentligen är först efter denna ålder, som qvinkönets öfvertalighet starkt 

 tillväxer. 



Då likväl i verkligheten ej blott den olika proportionen mellan de lefvande föd- 

 des kön och den olika dödlighetsordningen utan ock den olika starka in- och utvan- 

 dringen utöfva mycket olika inflytelse inom olika länder, och denna äfven kan under 

 olika tidsförhållanden blifva olika stark, så följer häraf, att ej ringa afvikelser från 

 denna proportion mellan könen måste förekomma. 



Såsom medeltal af 26 folkräkningar i Sverige (jfr tab. N:o 4 och taflan) (1751 

 — 1860) kan antagas, att den öfvertalighet, som utmärker mankönet vid födelsen redan 

 inom de första 10 lefnadsåren öfvergått till liktalighet mellan båda könen, enär i me- 

 deltal skilnaden da utgör ett + för mankönet af blott 0,oi %. Månget folkräkningsår 

 företer visserligen en betydligare öfvertalighet af mankön, men ej få äro dock serdeles 

 i forna tider de år, dä redan i denna åldersklass qvinkönet hunnit till en betydlig 

 öfvertalighet ända till 0,14 % (1769). 



I den andra decaden af lifvet, eller 11 — 20 år, har qvinkönet i medeltal haft en 

 öfvertalighet af 0,11 %. Sedan 1751 förekommer intet enda folkräkningsår, då man- 

 könet i denna åldersklass upphunnit ens liktalighet med qvinkönet, men från en betyd- 

 lig underlägsenhet i forna tider har det dock ökat sig, så att det 1860 var blott 0,01 

 % fåtaligare. 



I åldersklassen 21 — 30-åriga utgör qvinkönets öfvertalighet i medeltal 0,71 % och 

 har alltså betydligt ökats samt öfversteg i äldre tider månget år 1 %. 



Qvinkönets öfvertalighet sjunker derefter på ett märkvärdigt sätt i åldersklassen 

 31 — 40-åriga till ett medeltal af + 0,59 % och i åldersklassen 41 — 50-åriga stannar den 

 ännu vid + 0,63 %, hvareinot den i åldern 51 — 60 år åter höjer sig till 0,74 % och för 

 åldern öfver 60 år uppgår till 1,39 %. 



Inom afdelningar af denna sista stora åldersklass är öfvertalighcten af qvinnor i 

 ännu vida högre grad progressiv. 



Om än sålunda den qvinkönets öfvertalighet, som inom befolkningen i sin helhet 

 företinnes, ganska tidigt i vårt land börjar framträda, uppnår den doek inom de pro- 

 duktiva åldersklasserna ännu ej någon betydlig öfvervigt. Men när mankönets leder 

 med åren allt starkare glesnat, är det som qvinnan framträder med växande relativ 

 talrikhet för att, ofta med krafter försvagade af årens tyngd, men stärkta af kärlekens 

 magt, sammanhålla familjebanden. 



En för hvarje serskildt län genomförd undersökning af proportionen mellan kö- 

 nen inom serskilda åldersklasser af den stående befolkningen skulle utan tvifvel förete 

 ganska olika förhållanden, men då dessa olikheter till en väsentlig del bestämmas af 

 flyttningarna länen emellan, om hvilka vi sakna fullständiga åldersuppgifter, så kan i 

 mänga fall pä denna väg ej vinnas upplysning om den inflytelse, som det manliga kö- 

 nets öfvertalighet bland de födde utöfvar på proportionen mellan könen i serskilda 

 åldersklasser. Alltid kan man dock med säkerhet sluta, att, när en högre åldersgrupp 



