32 F. T. BERG, 



Af det anförda framgår omisskänneligt, att proportionen mellan könen såväl inom 

 hela befolkningen, som inom dess serskilda åldersklasser, i allmänhet är värnad af en 

 naturordning, som tryggar möjligheten för vårt slägte att uppfylla sin bestämmelse att 

 förökas oeh göra jorden sig underdånig. Men deraf ådagalägges oek, att den mensk- 

 liga samhällsordningen har åt sig inrymd en ganska vidsträckt modifierande inflytelse. 

 Den verkan, som samhällsförhållandena här utöfva, följes åter af en djupgående åter- 

 verkan på samhällslifvet. 



Om vi tänka oss ett sundt, ostördt samhällstillstånd, i hvilket proportionen af 

 mankön bland lefvande födde oafbrutet håller sig hög, i hvilket någon onaturligt ökad 

 dödlighetsrisk för mankönet ej hindrar dess liktalighet med qvinkönet att fortgå ända 

 intill de högre åldersklasserna, i hvilket näringsverksamheten, ledd af klok omtanka, 

 kan uppehållas af infödda arbetskrafter och åt dessa bereder tillräcklig lön, så före- 

 tinnes under sådant förhållande i allmänhet intet behof af förstärkning wnoin frära- 

 mande befolkningselementer, genom inflyttning. En fortgående tradition af egendomliga 

 fysiska, intellektuela och sedliga egenskaper möter här inga hinder. Den måste tvärtom 

 i hög grad främjas af gemensamma barndomsminnen, gemensam lefnadserfarenhet, af 

 den likformighet i vanor, som, grundlagd af uppfostran och lefnadssätt inom familje- 

 kretsen, sedermera fortlefver slägtled efter slägtled. Ju större den konvergens är, som 

 de individuela viljeriktningarna här erhålla, desto lättare kunna de sammanflyta till en 

 enig kollektiv samhällsvilja. Hemlandskärlek, medborgerlig anda, kraft i handling kunna 

 i dessa förhäll mden finna riklig näring, likasom nyhetskrämeriet i dem måste träffa en 

 mager afsättningsort. Det goda traditionela kan i sådan jordmån otvifvelaktigt utveckla 

 sig till rika skördar. Men sjelftillräekligheten kan ock utbilda en ensidighet, en otill- 

 gänglighet för framsteg, en sjelfvisk isolering, som kan blifva fiendtlig mot samhällets 

 egna väl. 



Tänka vi oss åter ett fortgående osundt samhällstillstånd, i hvilket proportionen 

 af lefvande födda mankön oafbrutet håller sig låg, i hvilket en stegrad dödlighetsrisk 

 för mankönet ytterligare bidrager att ej blott göra qvinkönet öfvertaligt redan före 

 manbarhetsåldern, utan att derjemte med hvarje åldersklass än mer öka denna öfver- 

 talighet, sä möta vi här ett naturvidrigt förhållande, i följd af hvilket ett sådant sam- 

 hälles bestånd skulle på det allvarligaste hotas, om ej utvägen ni flyttning stode öppen. 



Huruvida denna flyttning liufvudsakligen antager riktningen af ett afiopp eller af 

 ett tillflöde eller af en omsättning med båda dessa riktningar, beror af förhållanden, 

 på hvilka lefnadssätt och näringsverksamhet utöfva en åtgörande inflytelse. 



Typen för detta osunda samhällstillstånd företes af de stora städerna. Deras mer 

 och mindre ogynnsamma sociala förhållanden omöjliggöra upprätthållandet af den na- 

 turenliga tillväxten och proportionen af befolkningen, men framkalla och underhålla 

 deremot en dragningskraft utåt, som förskaffar dem ett fortgående tillflöde från andra 

 samhällen. Då mängd och beskaffenhet af detta tillflöde i allmänhet bestämmes af behof, 

 af efterfrågan, af väntade fördelar, så måste det företrädesvis framstå såsom ett tillskott 

 af befolkningen inom de arbetsföra åldersklasserna, efter omständigheterna med öfver- 

 vigt än af mankön än af qvinkön. Men emedan behof och efterfrågan kunna vara un- 

 derkastade betydliga vexlingar under olika tidsomständigheter, följer ock häraf, att 



